490/3629/20 24.07.2020
н/п 1-кс/490/2739/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3629/20
У Х В А Л А

22 липня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Потсдам, Німеччина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого (цивільний шлюб), має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці липня 2019 року (більш точну дату в теперішній час встановити не представляється можливим), ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_9 , та розробили злочинний план, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 200 000 грн., належними потерпілому ОСОБА_10 , шляхом вимагання, тобто шляхом висунення вимоги передачі чужого майна, з поєднанням погроз насильства над потерпілим ОСОБА_10 , який полягав у тому, щоб отримати від останнього систематично грошові кошти за неіснуючий борг в сумі 200 000 гривень. При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 усвідомлювали, що потерпілий ОСОБА_10 не має жодних боргових зобов`язань перед ними.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , неодноразово впродовж з кінця липня 2019 року до моменту припинення протиправних дій останніми, зустрічалися з потерпілим ОСОБА_10 , а також надсилали останньому на мобільний телефон повідомлення із погрозами з метою залякування та особистого збагачення, спрямованого на вчинення вимоги передачі чужого майна, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також вимагали у потерпілого грошові кошти у сумі 200 000 гривень за неіснуючий борг.

При цьому, потерпілий ОСОБА_10 , реально усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю, почав систематично перераховувати на банківські картки, які надавалися ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , різні суми грошових коштів, як частину неіснуючого боргу у розмірі 200 000 грн., та будучи обізнаний про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 діють за попередньою змовою, впродовж з кінця липня 2019 року до моменту припинення протиправних дій останніми, перерахував на банківські рахунки грошові кошти у сумі 113 140 гривень, з яких 26 600 гривень потерпілий ОСОБА_10 перерахував на особисту банківську куртку, яка належить ОСОБА_4 .

В подальшому, 18.06.2020 року, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , відповідно до плану реалізації злочинного умислу, прибув до перехрестя вул.Чкалова та вул.6-та Слобідська в м.Миколаїв, де близько о 13:30 год. зустрілися з потерпілим ОСОБА_10 та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на вчинення вимоги передачі чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також в ході розмови з метою підтвердження справжності висловлених погроз, щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в обличчя та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці нижньої губи.

Відразу після вчинення вище зазначених злочинних дій, про їх результати, а саме про спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 відразу, в ході телефонної розмиви, повідомив ОСОБА_4 з метою узгодження подальших дій, спрямованих на систематичне отримання від потерпілого грошових коштів за неіснуючий борг.

24.06.2020 року приблизно о 17:00 год. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , відповідно до плану реалізації злочинного умислу, прибув до літньої площадки кафе «Фортуна», який знаходиться за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв України, 13, з метою завершення реалізації злочинного умисного, направленого на особисте збагачення, здійснив дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна. В подальшому, ОСОБА_9 зайшов до літньої площадки кафе «Фортуна», де здійснили дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна, та отримав від потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 5000 гривень (25 купюр номіналом по 200 гривень кожна), як частину неіснуючого боргу у розмірі 200 000 гривень.

13.07.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили відмовити у його задоволенні, про що надали суду письмове заперечення на клопотання слідчого.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, письмові заперечення сторони захисту та додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000155 від 15.05.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 15.05.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.05.2020 року;

- протоколами додаткових допитів потерпілого ОСОБА_10 від 03.06.2020 року, 18.06.2020 року, 24.06.2020 року;

- висновком експерта від 22.06.2020 року №660;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 від 15.05.2020 року;

- протоколом огляду предмета від 03.06.2020 року;

- протоколом огляду предмета від 23.06.2020 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 24.06.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 24.06.2020 року;

- протоколом про хід та результати аудіо, відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій від 25.06.2020 року відносно ОСОБА_10 ;

- протоколом про хід та результати аудіо, відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій від 25.06.2020 року відносно ОСОБА_9 ;

- протоколом про хід та результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.06.2020 року відносно ОСОБА_4 ;

- протоколом про хід та результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.06.2020 року відносно ОСОБА_10 ;

- протоколом про хід та результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.06.2020 року відносно ОСОБА_9 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000155 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки на даний час підозрюється у вчиненні корисливого злочину майнового характеру кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.189 КК України, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі дії, направлені в тому числі на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину, не встановлено всіх осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також на даний час не виявленні всі банківські картки, на які потерпілий ОСОБА_10 здійснював перерахунок грошових коштів за вказівкою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 за неіснуючий борг;

- незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки володіє достатніми відомостями про друзів потерпілого, інших ймовірних підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, ступінь причетності яких до вчинення кримінальних правопорушень ще перевіряється органом досудового розслідування, з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного. Крім того, відповідно до показань потерпілого, підозрюваний ОСОБА_4 здійснював тиск на потерпілого, з метою спонукання його до передачі грошових коштів, таким чином ОСОБА_4 може за допомогою фізичного та психологічного насилля вплинути на потерпілого з метою зміни його показів на такі, що не відповідають дійсності;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки сукупність наявних в матеріалах кримінального провадження доказів свідчить про те, що ОСОБА_4 не має інших джерел доходу, що дає підстави обґрунтовано припускати, що і в подальшому підозрюваний продовжить займатися злочинною діяльністю.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, та документи надані стороною захисту, приходжу до наступного висновку.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі "Панченко проти Росії" ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; "Бегчіев проти Молдови" - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа "Ньюмейстер проти Австрії" - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; "Ідалов проти Росії", "Гаріцкі проти Польщі", "Храіді проти Німеччини", "Іліжков проти Болгарії" - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

З огляду на зазначене та з врахуванням виключно позитивних характеризуючих матеріалів на ОСОБА_4 (характеристика з місця роботи), наявність на утриманні малолітньої дитини, матері пенсійного віку, яка потребує сторонньої допомоги, постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_4 на виклики до слідчого та в судове засідання з`явився, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження ризик можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Що стосується ризиків можливого знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то суд приходить до висновку, що вказані ризики не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а тому є необґрунтованими та безпідставними в розумінні діючого КПК та при прийнятті рішення до уваги не приймаються.

Стосовно посилання прокурора на інший ризик, то суд погоджується з такими доводами і констатує, що на теперішній час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, щодо можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни своїх показів на такі, що не відповідають дійсності.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, доведено існування зазначеного вище ризику, що передбачено ст.177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу, судом також враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, матір ОСОБА_11 пенсійного віку, яка потребує сторонньої допомоги, будь-якої інформації про наявність у підозрюваного близьких родичів за кордоном чи на непідконтрольній території України суду не надано.

Під час розгляду даного клопотання, сторона обвинувачення не навела переконливих доводів та доказів на їх обґрунтування щодо того, що вжиття більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, не буде достатнім для досягнення цілей, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, буде достатнім для запобігання ризику, на який посилається прокурор, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 24.08.2020 року включно запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку із застосуванням зазначеного вище запобіжного заходу, заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на останнього строком до 24.08.2020 року включно обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним, усіма свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_4 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного, за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею (судом) може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1