Справа № 631/198/20
Провадження № 1-кп/631/59/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

з боку сторони захисту:

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

а також:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2019 року під № 0000474, щодо обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, без утриманців, без офіційного місця робота та реєстрації,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

фактично проживаючого за адресом:

АДРЕСА_1 ;

у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162 та частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця уродженця міста П`ятигорськ Ставропольського краю, Росія,

громадянина України, із середньою освітою, неодруженого,

без утриманців, без офіційного місця роботи та реєстрації,

який фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимого:

?08.11.2007 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за частинами 2 і 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 121, із застосуванням приписів статті 70 Кримінального кодексу України, до 8 років позбавлення волі. Звільнився відповідно до приписів статті 81 вказаного кодексу умовно достроково на не відбутий строк 10 місяців 07 днів;

у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

25.11.2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точний час як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканість житла, діючи на ґрунті виниклого злочинного умислу, направленого на незаконне проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч чинному законодавству, без добровільної на те згоди власника домоволодіння, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 ,- та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, таємно від оточуючих, не маючи законних правових підстав для відвідування житла, через вхідні двері проник до сараю, що розташований за вищевказаною адресою, тим самим незаконно проник до житла, чим порушив право ОСОБА_6 на недоторканість житла та володіння, передбачене статтею 30 Конституції України, після чого о 19 годині 15 хвилин через вказаний віконний отвір покинув це приміщення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.11.2019 року, більш точний час як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_3 , який неодноразово проходив повз дачного домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- оскільки він мешкав неподалік, виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного дачного домоволодіння. У вказаний час та у вказаному місці, той запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 здійснити крадіжку з вказаного дачного домоволодіння, на що останній погодився, й вони, діючи спільно та з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний намір, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись відсутністю на території дачного домоволодіння власника, зі сторони огороду пройшли на територію домоволодіння, де, проникли до сараю, всередині якого виявили металеві труби, а саме: дві металеві труби довжиною 2,47 метрів та 2,74 метрів, вартістю 211,52 гривень; одну металеву трубу, довжиною 1,90 метрів, вартістю 991,80 гривень; дві металеві труби, довжиною 2,95 метрів та 2,95 метрів, вартістю 221,25 гривень; одну металеву трубу, довжиною 2,34 метрів, вартістю 87,75 гривень; одну металеву трубу, довжиною 1,70 метрів, вартістю 114,75 гривень; один металевий лом, вартістю 84,00 гривень, а всього майна на загальну суму 1711,07 гривень. Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, а викрадене перенесли на територію свого фактичного місця проживання, а потім обернули на свою користь, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Також, 06.12.2019 року близько 08 години 00 хвилин у ОСОБА_3 , який раніше неодноразово проходив повз дачного домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- та вчиняв злочини проти власності, виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного дачного домоволодіння. У вказаний час та у вказаному місці, він запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 , з яким сумісно вже вчиняв крадіжку чужого майна, здійснити крадіжку з вказаного дачного домоволодіння, на що останній погодився. У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись відсутністю на території дачного домоволодіння власника та сторонніх осіб, зі сторони огороду пройшли на територію домоволодіння й підійшли до сараю. Знаходячись на подвір`ї, ОСОБА_3 відігнув пластину запірного пристрою на вхідних дверях, після чого відчинив двері та спільно із ОСОБА_4 вони проникли до одного відділення сараю. Знаходячись у середині сараю, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявили металеві труби, а саме: дві металеві труби із нержавіючої сталі, довжиною 0,64 метрів кожна, вартістю 392,00 гривень, одну металеву квадратну трубу, довжиною 1,02 метрів, вартістю 65,84 гривень, одну металеву пластину (шину), довжиною 0,80 метрів, вартістю 20,22 гривень, одну металеву пластину (шину) довжиною 0,80 метрів, вартістю 13,48 гривень, два металевих кутовика, довжиною 1,09 метрів кожен, вартістю 34,68 гривень, один металевий кутовик, довжиною 0,85 метрів, вартістю 18,38 гривень, металевий квадрат, довжиною 1,10 метрів, вартістю 1,39 гривень, одну металеву трубу, довжиною 1,20 метрів, вартістю 36,00 гривень, одну металеву трубу, довжиною 1,19 метрів, вартістю 34,91 гривень, а всього майна на загальну суму 619,90 гривень, які викрали та перенесли на територію свого фактичного місця проживання, в подальшому обернувши на свою користь, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, 07.12.2019 року, більш точний час в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе у ОСОБА_3 , який неодноразово проходив повз дачного домоволодіння ОСОБА_7 , розташоване за адресом: АДРЕСА_1 ,- виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна з вказаного дачного домоволодіння. У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 , запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 , з яким сумісно вже вчиняв крадіжки, вчинити крадіжку з вказаного дачного домоволодіння, на що останній погодився. У вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом, з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, скориставшись відсутністю на території дачного домоволодіння власника, вони пройшли на територію домоволодіння зі сторони огороду й підійшли до сараю. Знаходячись на подвір`ї, ОСОБА_3 відігнув пластину запірного пристрою на вхідних дверях, після чого відчинив двері та вони спільно із ОСОБА_4 проникли до одного відділення сараю, в середині якого виявили металеві труби, а саме: один металевий кутовик, довжиною 2,00 метрів, вартістю 96,47 гривень, один металевий кутовик, довжиною 1,79 метрів, вартістю 105,90 гривень, один металевий кутовик, довжиною 1,99 метрів, вартістю 40,60 гривень, один металевий кутовик, довжиною 2,27 метрів, вартістю 89,85 гривень, один металевий кутовик, довжиною 1,83 метрів, вартістю 56,73 гривень, один металевий кутовик, довжиною 2,00 метрів, вартістю 29,78 гривень, один металевий кутовик, довжиною 2,26 метрів, вартістю 67,30 гривень, один металевий кутовик, довжиною 1,86 метрів, вартістю 44,40 гривень, одну металеву трубу, довжиною 1,46 метрів, вартістю 34,60 гривень, одну металеву трубу, довжиною 2,87 метрів, вартістю 59,41 гривень, одну металеву трубу, довжиною 2,69 метрів, вартістю 80,70 гривень, один металевий профіль, довжиною 2,45 метрів, вартістю 50,27 гривень, а всього на загальну суму 756,01 гривень, які викрали та перенесли на територію свого фактичного місця проживання, а в подальшому обернули на свою користь, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю й пояснив, що дійсно 25.11.2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точний час не пам`ятає без добровільної згоди власника домоволодіння, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 ,- через вхідні двері проник до сараю, після чого хвилин через 15 покинув це приміщення. Окрім того, підтвердив, що неодноразово за попередньою змовою із ОСОБА_4 вчиняв крадіжки металу, а саме 28.11.2019 року із сараю домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- що належить потерпілому ОСОБА_6 , а 06.12.2019 року близько 08 години 00 хвилин та 07.12.2019 року із сараю домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- що належить потерпілій ОСОБА_7 . Заволодівши викраденим, вони кожного разу з місця вчинення злочину зникали, звертаючи його на свою користь. Зазначив, що з кількістю та вартістю викраденого повністю згоден та не оспорює цього. Вказав, що інших правопорушень не вчиняв, у тому, що сталося, щиро розкаявся, матеріальний збиток потерпілім не відшкодував, однак має намір за наявності можливості це робити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також винним себе визнав повністю й пояснив, що дійсно неодноразово за попередньою змовою із ОСОБА_3 вчиняв крадіжки чужого майна, а саме: 28.11.2019 року із сараю домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- що належить потерпілому ОСОБА_6 , а 06.12.2019 року близько 08 години 00 хвилин та 07.12.2019 року із сараю домоволодіння, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- що належить потерпілій ОСОБА_7 . Заволодівши викраденим, вони кожного разу з місця вчинення злочину зникали, звертаючи його на свою користь. Зазначив, що з кількістю та вартістю викраденого повністю згоден та не оспорює цього. Вказав, що інших правопорушень не вчиняв, у тому, що сталося, щиро розкаявся, матеріальний збиток потерпілім не відшкодував, однак має намір за наявності можливості це робити.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчинених ними діянь, підтвердженням ними їх фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинувачених, висновками судових товарознавчих експертиз, а також документами, що характеризують особу обвинувачених.

Так, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 28641, складеного 26.12.2019 року судовим експертом Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса ОСОБА_8 , попередженим під особистий короткий розпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, убачається, що станом на 12.12.2019 року загальна ринкова вартість не наданого на дослідження майна, складала 1985,87 гривень.

Крім того, з висновку судової товарознавчої експертизи № 326/393-413, складеного 27.01.2020 року судовим експертом Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса Оболєнцевою- ОСОБА_9 , попередженою під особистий короткий розпис про кримінальну відповідальність за статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України, убачається, що станом на грудень 2019 року загальна ринкова вартість не наданого для дослідження майна, з урахуванням зниження якості від зносу складала 1511,41 гривень.

Оцінюючи висновки експертів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає їх вірними, мотивованими достатньо переконливо та такими, що не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд вважає за можливе покласти їх в основу судового рішення, що ухвалюється.

Таким чином з урахуванням наведеного, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів проти власності.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочинів, передбачених частиною 1 статті 162 та частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як незаконне проникнення до житла та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, і поєднано з проникненням у інше приміщення, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин їх вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинені злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент вчинення ним злочинів в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, не військовозобов`язаний, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся.

З досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації Нововодолазького районного відділу філії ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області провідним інспектором ОСОБА_10 , вбачається, що орган пробації, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторно правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На їх думку виконання покарання в громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України та виконання заходів, передбачених пробаційними програмами.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття.

В силу приписів частини 4 статті 67 Кримінального кодексу України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції засудженого від суспільства та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкціями частини 1 статті 162 та частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів частини 1 статті 70 цього ж кодексу визначивши остаточно покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто у виді позбавлення волі на певний строк, що не перевищує п`яти років, застосувавши до нього й приписи статті 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, так як саме це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, який не перевищує п`яти років, та враховуючи тяжкість злочину, особу винного, фактичні обставини цієї справи й обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також доходячи висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тобто про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне і достатнє для його виправлення покласти на нього обов`язки, передбачені частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Приходячи до такого висновку, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 13.12.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 485/1613/17 (провадження № 51-6591 км 18),- щодо застосування до особи, яку звільняють від відбування покарання з випробуванням всіх обов`язків, перелічених у пункту 2 частині 1 статті 76 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що на час ухвалення вироку винна особа ніде офіційно не працює й для можливості повідомити про зміну місця роботи (на що саме й наголошує зазначена норма матеріального права), вона спочатку повинна її отримати.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд ураховує позицію сторони обвинувачення, яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, та керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, характер вчинених ним злочинів, ступінь їх тяжкості, відсутність непогашеної та не знятої судимості, постійного місця мешкання (реєстрації), роботи та заробітку, зміст висновків органу з питань пробації, факт відсутності до нього претензій з боку усіх потерпілих як матеріального, так і морального характеру, й щире каяття винного.

Також, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину проти власності.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, і поєднано з проникненням у інше приміщення, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин їх вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним злочину раніше судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, не військовозобов`язаний, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся.

З досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації Нововодолазького районного відділу філії ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області провідним інспектором ОСОБА_11 , вбачається, що орган пробації, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторно правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. На їх думку застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щире каяття.

В силу пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції засудженого від суспільства та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, так як саме це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, який не перевищує п`яти років, та враховуючи тяжкість злочину, особу винного, фактичні обставини цієї справи й обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, а також доходячи висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тобто про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне і достатнє для його виправлення покласти на нього обов`язки, передбачені частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Приходячи до такого висновку, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятої 13.12.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 485/1613/17 (провадження № 51-6591 км 18),- щодо застосування до особи, яку звільняють від відбування покарання з випробуванням всіх обов`язків, перелічених у пункту 2 частині 1 статті 76 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що на час ухвалення вироку винна особа ніде офіційно не працює й для можливості повідомити про зміну місця роботи (на що саме й наголошує зазначена норма матеріального права), вона спочатку повинна її отримати.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд ураховує позицію сторони обвинувачення, яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, та керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, характер вчиненого ним злочину, ступінь його тяжкості, наявність непогашеної та не знятої судимості, відсутність у нього постійного місця мешкання (реєстрації), роботи та заробітку, зміст висновків органу з питань пробації, факт відсутності до нього претензій з боку усіх потерпілих як матеріального, так і морального характеру, й щире каяття винного.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження поданий не був.

Відповідно до частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази підлягає поверненню власникові (законному володільцю).

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведено експертні дослідження саме такою установою, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати в загальній сумі 5024,00 гривень, з яких: 1570,00 гривень на залучення експерта при проведені судової товарознавчої експертизи (висновок № 28641 від 26.12.2019 року) та 3454,00 гривень на залучення експерта при проведені судової товарознавчої експертизи (висновок № 326/393-413 від 27.01.2020 року).

Пленум Верховного суду України у пунктах 11 і 12 своєї постанови № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснює, що у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених. При цьому розмір судових витрат визначається і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що суд визнав їх винними у вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб, з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів в рівних частках, тобто в сумі 2512,00 гривень з кожного.

Заходи забезпечення в рамках цього кримінального провадження застосовані не були.

Ухвалюючи вирок, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65 - 67, 70, 75 76, 88 90, частиною 1 статті 162 та частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями), пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», а також пунктами 4 і 5 частини 9 статті 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 і 2 статті 122, частиною 2 статті 124, частиною 1 статті 126, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явлених йому обвинуваченнях, передбачених частиною 1 статті 162 і частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу приписів частини 1 та 2 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити до відбування ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз в загальній сумі 2512,00 гривень (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень 00 копійок).

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання по цій нормі закону у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз в загальній сумі 2512,00 гривень (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень 00 копійок).

Речові докази повернути власникові (законному володільцю).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1