Справа № 936/916/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/864/20, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :
ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури й обрано обвинуваченому за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 309 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , гр. України, українцю, неодруженому, раніше судимому згідно вироку Воловецького районного суду від 27.01.2020,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 41 день, а саме, до 31.08.2020 включно.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_5 заставу 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65 910 грн., у разі внесення якої, строком до 31.08.2020 на обвинуваченого ОСОБА_5 покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме: прибувати до суду з установленою періодичністю; не відлучатися за межі Воловецького району Закарпатської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Свалявського районного суду знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 309 КК України кримінальних правопорушень. При цьому, зазначається, що обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання (16.01.2020, 06.03.2020 та 01.06.2020), будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим, ухвалою від 01.06.2020 щодо нього застосовано привід, який із невідомих причин не було виконано, і тому, ухвалою від 11.06.2020 ОСОБА_5 оголошено в розшук, а судове провадження зупинено. Разом із тим, беручи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, один із яких передбачений ч. 4 ст. 296 КК України відносяться до тяжких, санкція за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а інший ч. 1 ст. 309 КК України - до не тяжких, санкція за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а також те, що ОСОБА_5 має непогашену судимість, неодружений, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою будуть недостатніми для запобігання ризикам вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на потерпілих та свідків. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з наведених вище підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду в кримінальному провадженні про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи. Тому, клопотання прокурора задоволено та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 65910 грн., яка на думку суду буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що клопотання прокурора не могло бути задоволено через те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору з підстав його невідповідності вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як такий, що не містить відомостей про повний виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, та повного формулювання обвинувачення. Посилається на те, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 309 КК України злочинів ґрунтується на штучних доказах обвинувачення, домислах і припущеннях, недопустимих доказах. Стверджує, що будь-які з передбачених ст. 177 КПК України ризиків відсутні, а ОСОБА_5 не міг з`являтися у судові засідання Свалявського районного суду, оскільки не був належним чином повідомлений через відсутність можливості направляти канцелярією суду судові повістки. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що прокурор будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин його неявки не подавав, що розгляд справи уже відкладався, у тому числі в зв`язку з неявкою прокурора і те, що строк дії ухвали закінчився.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся у судові засідання (16.01.2020, 06.03.2020 та 01.06.2020), будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим, ухвалою від 01.06.2020 щодо нього застосовано привід, який із невідомих причин не було виконано, і тому, ухвалою від 11.06.2020 ОСОБА_5 оголошено в розшук, а судове провадження зупинено. Вказане підтверджується наявними у матеріалах судового провадження прийнятими у справі процесуальними рішеннями та приєднаними до контрольного провадження доказами.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України - позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, те, що передбачене цією нормою матеріального права діяння відноситься до тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків. Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги і те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину і за ч. 1 ст. 309 КК України, який відноситься до не тяжких, санкція за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а також те, що ОСОБА_5 має непогашену судимість, неодружений, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків.
У судовому рішенні обґрунтовано зазначено і про те, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з наведених вище підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду в кримінальному провадженні про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.
Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються вищенаведеним і не дають підстав для застосування щодо нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду про привід, про оголошення ОСОБА_5 у розшук винесена формально без будь-яких доказів того що обвинувачений переховувався.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору з підстав його невідповідності вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як такий, що не містить відомостей про повний виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, та повного формулювання обвинувачення, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 309 КК України злочинів ґрунтується на штучних доказах обвинувачення, домислах і припущеннях, недопустимих доказах, апеляційний суд зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, однак, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, а також дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, доводи апеляційної скарги й у цій частині, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують і не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на 2 місяці (до 31.08.2020). При оцінці цих доводів колегія суддів також зазначає, що питання пов`язані з перевіркою обвинувального акта на відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України повинні вирішуватись судом у підготовчому судовому засіданні у порядку передбаченому ст. 314 цього Кодексу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини, за яких скоєні кримінальні правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та обґрунтовано визначив заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При цьому, апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 , а також береться до уваги, що визначений розмір застави внесено..
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.08.2020 включно з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65 910 грн., - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :