Справа № 495/4026/20
Номер провадження 1-кс/495/1855/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участі - ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001186, -

ВСТАНОВИВ:
02.09.2020 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою, у якій просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі №495/4026/20 (№ провадження 1-кс/495/1522/2020 на автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та зобов`язати слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 повернути вказане майно особі, у фактичному володінні якої воно знаходиться - ОСОБА_4 .
Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі № 495/4026/20 задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001186. Накладено арешт на: відео реєстратор марки «Globex HQS-205B» упакований до паперового конверту, три відрізки прозорої ліпкої стрічки з сьома слідами папілярних візерунків рук, упаковані до спеціального пакету № INZ1099855, викрутка, упакована до спеціального пакету № INZ1099856, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 .
Заявник зазначає, що вона є володільцем автомобілю «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на польській реєстрації та оскільки вона у даному кримінальному провадженні не є підозрюваною або обвинуваченою особою, арешт на належне їй майно, не може бути накладено з підстав, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 171 КПК України, тобто з метою спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги ч.2 ст.171 КПК України, оскільки у клопотанні не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; відсутні конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
З клопотання слідчого вбачається, що воно місить лише опис обставин, події яка відбулася за участю підозрюваних ОСОБА_6 , зазначення слідчим про те, що було проведено огляди, в ході яких вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт, та формальні посилання на норми КПК України.
В описовій частині клопотанні відсутні будь-які доводи слідчого та належне обґрунтування з приводу мети та підстави застосування такого заходу кримінального провадження. Натоміть лише в прохальній частині слідчий зазначає, що арешт необхідний задля збереження речових доказів у кримінальному провадженню та проведенню відповідних експертиз. У свою чергу на підтвердження необхідності проведення експертиз слідчим до клопотання не додано жодного доказу того, що у даному кримінальному провадженні призначена будь-яка експертиза, слідчий навіть не вказує щодо якого майна, із усього на яке накладається арешт, є необхідність у проведенні експертизи та який вид експертного дослідження буде застосовано.
Також у прохальній частині клопотання слідчий зазначає, що арешт необхідний задля збереження майна, як речового доказу. Разом з тим у клопотанні відсутні навіть формальні посилання на будь-які існуючи ризики щодо автомобілю, не кажучи вже про їх фактичну доведеність.
Слідчий, ставлячи питання про накладення арешту на майно, хоча і додав до клопотання постанову про визнання речових доказів від 13.07.2020 року, однак у вказаній постанові не зазначено належних підстав для прийняття такого рішення, а тому вона є формальною.
З вказаної постанови вбачається, що автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001186 лише формально, так як в постанові про визнання їх речовими доказами, не вказані критерії, передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України за якими майно відповідає ознакам речових доказів. Вказана постанова та клопотання про арешт майна є майже ідентичними та дублюють зміст один одного, в обох документах відсутні висновки та обґрунтування, наявний лише опис обставин та посилання на норми права.
Слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що саме можливо буде довести за їх допомогою, які сліди вони містять на собі, у зв`язку із чим винесена постанова прокурора про визнання вказаного автомобіля речовим доказом є формальною.
Вказані вище доводи свідчать про необґрунтованість накладення арешту та відсутності потреби в подальшому його застосуванні, у зв`язку з чим заявник просить задовольнити заяву.
В судовому засіданні заявник доводи, викладені у клопотанні підтримала, наполягала на його задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі № 495/4026/20 задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001186. Накладено арешт на: відео реєстратор марки «Globex HQS-205B» упакований до паперового конверту, три відрізки прозорої ліпкої стрічки з сьома слідами папілярних візерунків рук, упаковані до спеціального пакету № INZ1099855, викрутка, упакована до спеціального пакету № INZ1099856, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 .
Також під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є володільцем автомобіля «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 .
У даному кримінальному провадженні заявник не є підозрюваною або обвинуваченою особою, арешт на належне їй майно, не може бути накладено з підстав, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 171 КПК України, тобто з метою спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя погоджується з доводами ОСОБА_4 , якими вона обґрунтовує заяву, та вважає, що арешт на майно, належне їй на праві володіння, накладено необґрунтовано, що порушує її права як особи яка має право на володіння та розпорядження своїм майном.
Окрім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що з моменту застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження минуло майже 2 місяці та у органу досудового розслідування був достатній час на проведення необхідних експертиз у даному кримінальному провадженні, у заявку з чим, з урахуванням також думки висловленої прокурором під час розгулу клопотання, вважаю, що на даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.
Відповідно до ч.1 ст.174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищевикладеного вважаю необхідним скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі №495/4026/20 (№ провадження 1-кс/495/1522/2020 на автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 оскільки він порушує права заявника ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 100, 170, 172, 173, 174 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001186 - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі №495/4026/20 (№ провадження 1-кс/495/1522/2020 на автомобіль «RENO Laguna», д/н НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 .
Ззобов`язати слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_5 повернути вказане майно особі, у фактичному володінні якої воно знаходиться - ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1