Справа №463/9075/20
Провадження №1-кс/463/5021/20
У Х В А Л А

26 вересня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , що погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000215 від 18 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого на посаді помічника керівника в ПП «Віга»,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 2 місяці.

У ході розгляду вказаного клопотання захисником підозрюваного заявлено скаргу на незаконне затримання підозрюваного, в якій зазначено, що затримання відбулося з порушенням норм КПК України.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000215 від 18 серпня 2020 року щодо можливого вимагання начальником Тернопільської державної податкової інспекції Тернопільського управління Головного управління ДПС в Тернопільській області ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , у ОСОБА_10 грошових коштів за нібито привласнену ним продукцію за час його роботи в ТОВ «СхідЗахід», керівником якого є ОСОБА_8 з погрозою насильства над ним та обмеження його прав і законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах. 25 вересня 2020 року слідчим повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.4 ст.189 КК України.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.4 ст.189 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного скаргу на незаконне затримання мотивує тим, що підозрюваного затримано всупереч ст.208 КПК України, оскільки затримання відбулось не під час вчинення злочину чи безперервного переслідування злочинця; протокол не відповідає вимогам встановленим ст.104 КПК України до процесуальних документів. В протоколі зазначено, що затриманий незаконно придбав психотропну речовину за попередньою змовою групою осіб, що встановлено в ході проведення обшуку, разом з тим на підставі яких доказів такі обставини встановлені в протоколі не зазначено; час затримання вказаний у протоколі не відповідає фактичному моменту затримання, яке згідно слів затриманого відбулось близько 19:00 12.02.20; мали місце безпідставні зволікання із доставкою до органу досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам. Просить врахувати, що саме ОСОБА_5 та інший учасник кримінального правопорушення будучи спортсменами, маючи спортивну підготовку, вчинили дії по залякуванню потерпілого, погрожували застосувати насильство з метою отримання грошей. Прокурор заперечив проти задоволення скарги на незаконне затримання, пославшись на те, що скарга є безпідставною, оскільки підозрюваний був затриманий одночасно із всіма учасниками групи, які причетні до кримінального діяння, одразу після затримання ОСОБА_8 , який отримав частину коштів від потерпілого. Тому у слідчого були підстави, визначені п.1 та п.2 ч.1 ст.208 КПК, для затримання ОСОБА_9 .

Підозрюваний в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив, що до інкримінованих дій жодного відношення не має, він нікому не погрожував, гроші не вимагав. Щодо застосування до нього запобіжного заходу також заперечив. Просить врахувати, що він має не утриманні маленьку дитину. Згідний сплатити заставу в мінімальному розмірі.

Захисник проти клопотання заперечив, а подану скаргу підтримав. Вважає підозру необґрунтованою, оскільки жодних доказів того, що його підзахисний причетний до вимагання коштів у потерпілого, та вчиняв погрози для досягнення такої мети не має. Навіть у протоколах слідчих (розшукових) дій не має зафіксовано погроз, які висловлював його довіритель до потерпілого. З ОСОБА_9 він знайомий, дружать сім`ями. Тому підстав для застосування найтяжчого запобіжного заходу немає. Просить врахувати, що в підозрюваного є цивільна дружина, яка є особою з інвалідність 2 групи, та донька, а тому вважає, що до підозрюваного на час слідства слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, кримінального провадження та скарги на незаконне затримання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000215 від 18 серпня 2020 року щодо можливого вимагання начальником Тернопільської державної податкової інспекції Тернопільського управління Головного управління ДПС в Тернопільській області ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , у ОСОБА_10 грошових коштів за нібито привласнену ним продукцію за час його роботи в ТОВ «СхідЗахід», керівником якого є ОСОБА_8 з погрозою насильства над ним та обмеження його прав і законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великому розмірі. При цьому дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст.189 та ч.4 ст.189 КК України, а ОСОБА_9 , ОСОБА_5 - за ч.5 ст.27 ч.4 ст.189 КК України.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_5 повідомлено 25 вересня 2020 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 18.08.2020; протоколами допиту ОСОБА_10 , який повідомив про обставини вимагання у нього грошових коштів поєднаного з погрозами застосування, щодо нього насильства, в тому числі підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , які намагалися його затягнути в автомобіль і кудись завести, але він уник такої участі. В розмові вказані особи поводилися агресивно, переконували віддати гроші ОСОБА_7 , і якщо цього не станеться, то відріжуть вуха, проб`ють голову; показаннями потерпілого ОСОБА_10 про передачу коштів на вимогу групи цих осіб; протоколом проведення обшуку транспортного засобу марки «Тойота» моделі «Кемрі», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , за результатами якого вилучено грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які були передані ОСОБА_10 у відповідності до висловленої йому вимоги; протоколом освідування ОСОБА_11 від 24.09.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.09.2020; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) в порядку ст. 260 КПК України від 11.09.2020 стосовно ОСОБА_8 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) в порядку ст.260 КПК України від 11.09.2020 стосовно ОСОБА_10 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) в порядку ст.260 КПК України від 25.08.2020 стосовно ОСОБА_7 ; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, на яких зафіксовано події пов`язані із вимаганням та передачею коштів, а також погрози потерпілому під час неодноразових зустрічей з підозрюваними.

А тому слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється слідчими органами у вчиненні особливо тяжкого злочину та до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 належить до особливо тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. При цьому, Кримінальний кодекс України не передбачає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією частини статті, у випадку засудження. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування як на території України, так і поза її межами, з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Обґрунтованим є також ризик того, що перебування на волі ОСОБА_5 не виключає можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні та потерпілого ОСОБА_10 , залякувати його та спонукати до зміни показів, інших свідків, які допитані або будуть допитані у цьому кримінальному провадженні, працівників ТОВ «СхідЗахід», шляхом вступу з ними у поза процесуальні відносини, надавання порад з врахуванням відомих йому обставин справи, а також схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Слідчий суддя також погоджується, що доведеними є ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчинити незаконні дії, спрямовані на продовження вчинення кримінального правопорушення як особисто так і за допомогою залучення інших осіб, зокрема, продовжити здійснення погроз із застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_10 , з метою одержання від останнього грошових коштів, які він повинен був передати на його вимогу. Також, підозрюваний може вчинити нове кримінальне правопорушення, спрямоване на залякування потерпілого ОСОБА_10 , спричинення йому тілесних ушкоджень або вчинення інших дій небезпечних для життя та здоров`я потерпілого.

Вказаний ризик підтверджується даними проведення негласних слідчих (розшукових) дій, де зафіксовано вимоги ОСОБА_9 та підозрюваного, які діяли спільно, з одною метою, поговорити із ОСОБА_7 та вирішити всі його претензії по поверненню коштів, а у випадку коли цього не відбудеться, стверджували, що уже будуть їх проблеми і вони самостійно будуть з ним говорити, і що такі гроші йому ніхто не подарує.

При цьому, слідчий суддя погоджується, що враховуючи роль підозрюваного у інкримінованих діях, мету залучення до кримінального діяння, його спосіб життя, манери і стиль спілкування, які зафіксовані у протоколах слідчих (розшукових) дій, є очевидним, що вказана особа є агресивною, схильною до правопорушень, він, як і підозрюваний ОСОБА_9 були залучені до кримінального провадження для застосування і реалізації погроз з метою досягнення мети вимагання, а тому є всі підстави вважати, що погрози висловлені до потерпілого, можуть бути реалізовані на практиці в майбутньому, тому слідчий суддя приходить до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. З цих же підстав слідчий суддя приходить до висновку про те, що інкримінований йому злочин скоєно із погрозою застосування насильства саме ним та його колегою, такі погрози були реальними та можуть бути реалізовані в майбутньому, а тому підстав для визначення розміру застави відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя не вбачає.

Слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи захисту про те, що дії підозрюваного безпідставно кваліфіковані за ч.5 ст.27 - ч.4 ст.189 КК України, пособництво у вимаганні передачі чужого майна, що завдало шкоди у особливо великому розмірі, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі перевіряти правильність кваліфікації діяння. В той же час, слідчий суддя вважає, що підозра, яка висунута підозрюваному як пособництво у вимаганні передачі чужого майна, що завдало шкоди у особливо великому розмірі вимаганні майна - 30 тис. доларів США, що є особливо великих розміром, яка вчинена групою осіб з погрозою насильства над потерпілим та обмеження його прав і законних інтересів є обґрунтованою, підтверджена матеріалами слідства. При цьому слідчий суддя вважає, що кваліфікація діянь підозрюваних за цією підозрою у ході в ході досудового слідства може бути зміненою.

Тому з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначених ст.177 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя погоджується із клопотанням щодо необхідності застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В частині скарги про незаконне затримання слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 1 ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

З матеріалів, наданих слідчому судді, вбачається, що підставами для затримання ОСОБА_5 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24 вересня 2020 року зазначено, що 24 вересня 2020 року о 16:35 в смт. Озерна Тернопільської області, затримано ОСОБА_5 на підставі: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Також слід врахувати те, що ОСОБА_5 був затриманий в присутності захисника ОСОБА_4 і зауважень під час затримання від підозрюваного та від захисника у відповідній графі відсутні. В графі про ознайомлення з підставами затримання зазначено: «Кримінального правопорушення не вчиняв. Затримання вважаю безпідставним і в грубій формі ОСОБА_5 /підпис/ нанесені тілесні ушкодження голови і колін»

Частиною 5 ст.208 КПК України передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ч.1 ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З матеріалів, наданих слідчому судді вбачається, що ОСОБА_5 було затримано безпосередньо після вчинення інкримінованих дій групою осіб 24.09.2020 року, зокрема після отримання від потерпілого підозрюваним ОСОБА_8 частини коштів, які вимагалися, і затримання останнього. Наявні у слідчого докази, в тому числі показання потерпілого, вказували на те, що ОСОБА_5 безпосередньо причетний до інкримінованого правопорушення.

Стороною захисту не надано відповідних доказів, які б свідчили про незаконність затримання підозрюваного. В письмовій скарзі захисник об`єктивних даних про допущені порушення не зазначає, виклав доводи щодо зазначення відомостей про придбання психотропної речовини, проте таких даних в протоколі затримання немає, такі доводи, мабуть, не стосуються вказаного провадження взагалі. Інші обставини, зазначені в протоколі, сторона захисту в судовому засіданні не підтвердила.

Викладені обставини свідчать про відсутність підстав для висновку про невідповідність протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, чи процедури затримання нормам КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 слідчим було дотримано вимоги КПК України, та наданими слідчому судді матеріалами підтверджується правомірність підстав для його затримання.

У зв`язку із наведеним скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 207, 208, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу захисника ОСОБА_5 ОСОБА_4 на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_5 відхилити.

Клопотання слідчого задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання 24 вересня 2020 року о 16 годині 35 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1