ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1346/20 Справа № 182/5217/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0002090 за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, із загальною спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року, клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язки передбачені ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали до 14.11.2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_8 також визнав у ході допиту у якості підозрюваного та розгляду клопотання. Прокурором доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконний вплив на потерпілих та свідків.
Однак, суд вважав, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Так, суд прийняв до уваги вік підозрюваного, що ОСОБА_8 раніше не судимий, проживає в родині, вину визнає та щиро розкаюється, співпрацює з органами досудового розслідування, перешкод у розслідуванні кримінального правопорушення, у якому його обґрунтовано підозрюють, не чинить, наміру уникнути покарання не має.
З урахуванням викладеного, суд вважав достатнім та таким, що буде відповідати встановленим обставинам справи, репутації підозрюваного, характеристиці його особи, застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, що, на думку суду, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою просить обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу, вказує на те, що слідчим суддею не належним чином дослідив клопотання та матеріали слідчого, не прийняв до уваги відомості про особу підозрюваного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2020 у вечірній час ОСОБА_10 перебував в приміщенні кафе «Тамплієр», що розташоване по вулиці 40 років Перемоги в селі Приміське Нікопольського району Дніпропетровської області, де розпивав спиртні напої.
13.09.2020 року приблизно о 23:35 годині ОСОБА_10 вийшов на вулицю з приміщення вищевказаного кафе, де на той час перебував ОСОБА_8 . В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла словесна сварка. В ході сварки у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 13.09.2020 року приблизно о 23:40 годині ОСОБА_8 , знаходячись поблизу кафе «Тамплієр», що розташоване по вулиці 40 років Перемоги в селі Приміське Нікопольського району Дніпропетровської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, кулаком правої та лівої руки наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів в голову, чим спричинив йому, відповідно до довідки про причину смерті №496 від 14.09.2020 тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, перелому склепіння черепу, закритої черепно-мозкової травми. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в лікарні.
Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і 14.09.2020 року йому повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0002090 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_10 .
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у своїй сукупності, які безпосередньо дослідженні слідчим суддею під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Вважає доведеним наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду - враховуючи значну суспільну небезпеку та суспільний резонанс кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, час, що минув з моменту вчинення кримінального правопорушення та етап досудового розслідування, необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, ступінь тяжкості вчиненого та невідворотність покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у випадку визнання винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, є ризик втечі. Окрім цього, даний ризик підтверджено в ході досудового розслідування, а саме після вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення ОСОБА_8 із місця його вчинення зник та був затриманий працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем свого мешкання.
Відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а тяжкість у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не обравши належний запобіжний захід.
Ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджено тим, що злочин ОСОБА_8 вчинений на адміністративно-територіальній одиниці, де спільно проживає зі свідками, яких допитано слідчим під час досудового розслідування, але яких не допитано в судовому засіданні під час розгляду обвинувального акта по суті, тобто, ОСОБА_8 має реальну можливість впливу на свідків та на потерпілу, з метою зміни їх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору, або суду, що в подальшому може призвести до ухилення від кримінальної відповідальності.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2020 року за № 0002090, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
14.09.2020 року за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_8 .
В той же днь, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
14.09.2020 року слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 2 місяці.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя прийшов до висновку, що докази наявності обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є вагомими і кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній є тяжким.
Слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний без обрання запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, відсутності судимості та притягнення до кримінальної відповідальності. Жодних негативних матеріалів, що характеризують підозрюваного стороною обвинувачення не надано.
Тому слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - у вигляді домашнього арешту, з забороною цілодобово залишати місце проживання.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту погоджується і апеляційний суд.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Крім того, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд у своєму рішенні зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Доказів негативної характеристики підозрюваного стороною обвинувачення не надано.
Доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, що підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також, відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково задоволено та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4