печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019, -

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Як вбачається із клопотання та додатків до нього, 07.07.2020 наказом Міністерства юстиції України № 2331/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком білоруського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 4 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання, пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємодії правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за № 956/33927, та на підставі запиту Генеральної прокуратури Республіки Білорусь від 26.12.2019 № 17-230-2019.

ОСОБА_4 засуджено вироком суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 01.10.2027.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 14, частиною першою статті 166 (замах на зґвалтування), частиною першою статті 14, частиною другою статті 166 (замах на зґвалтування, вчинений повторно), частиною другою статті 167 (інші дії сексуального характеру проти волі потерпілої, із застосуванням насильства, вчинені повторно особою, що раніше вчиняла зґвалтування), частиною першою статті 366 (насильство щодо особи, що виконує громадський обов`язок по припиненню правопорушень, з метою перешкоджання законній діяльності) Кримінального кодексу Республіки Білорусь, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вироку суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 ОСОБА_4 повинен сплатити на користь ОСОБА_5 в якості компенсації моральної шкоди 2000 рублів, а також процесуальні витрати в сумі 1779 рублів 39 копійок та 76 рублів 50 копійок.

Згідно з довідкою бухгалтерії виправної установи «Виправна колонія № 15 управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могильовській області станом на 21.10.2019 виконавчі листи на виконанні відсутні.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виправній установі «Виправна колонія № 15» управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могильовській області.

Місце проживання ОСОБА_4 в України не встановлено.

Листом від 26.12.2019 № 17-230-2019 Генеральною прокуратурою Республіки Білорусь надано згоду на передачу засудженого ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування покарання.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

Прокурор у судовому засіданні просив суд привести у відповідність із законодавством України вирок суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідають ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 345 КК України, та відповідно до ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Строк відбування покарання вважав необхідним обраховувати з 01.10.2018. Крім того, прокурор просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 рублів моральної шкоди, а також 1779 рублів 39 копійок та 76 рублів 50 копійок процесуальних витрат.

Суд, заслухавши позицію прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, долучені в його обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно з ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Згідно з п. п. а, b, с, d ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов:

a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;

b) якщо рішення є остаточним;

c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк;

d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи;

e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території;

f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та матеріалів долучених в його обґрунтування, ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_4 , номер паспорта НОМЕР_1 .

Згідно з письмовим клопотанням від 21.10.2019 ОСОБА_4 має бажання невідбутий строк покарання відбувати на території України.

Відповідно до довідки щодо обрахування покарання засуджений ОСОБА_4 станом на 21.10.2019 відбув строк покарання 1 рік 20 днів. Невідбута частина покарання складає 7 років 11 місяців 10 днів.

Діяння ОСОБА_4 за вироком суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 кваліфікуються за наступними статтями:

- ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 166 КК Республіки Білорусь, а саме замах на статеві зносини всупереч волі потерпілої із застосуванням насильства до жінки (зґвалтування);

- ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 166 КК Республіки Білорусь, а саме замах на статеві зносини всупереч волі потерпілої із застосуванням насильства до жінки (зґвалтування), вчинений повторно;

- ч. 2 ст. 167 КК Республіки Білорусь, а саме інші дії сексуального характеру всупереч волі потерпілої, із застосуванням насильства, вчинені повторно, вчинені особою, яка раніше вчинила зґвалтування;

- ч. 1 ст. 366 КК Республіки Білорусь, а саме насильство щодо іншої особи, яка виконує громадський обов`язок по припиненню правопорушень, з метою перешкоджання законній діяльності.

За вищезазначеними статтями ОСОБА_4 призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за:

- ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України, як закінчений замах на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи;

- ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, як закінчений замах на зґвалтування, вчинене повторно або особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 153-155 цього Кодексу, або вчинення таких діянь щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, або щодо особи у зв`язку з виконанням цією особою службового, професійного чи громадського обов`язку, або щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності;

- ч. 2 ст. 153 КК України, як сексуальне насильство, вчинене повторно або особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152, 154, 155 цього Кодексу, або вчинення таких діянь щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, або щодо особи у зв`язку з виконанням цією особою службового, професійного або громадського обов`язку, або щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності;

- ч. 2 ст. 350 КК України, як умисне нанесення побоїв або заподіяння легкого чи середньої тяжкості тілесного ушкодження службовій особі або громадянинові, який виконує громадський обов`язок, у зв`язку з їхньою службовою чи громадською діяльністю, а також вчинення таких дій щодо їх близьких.

Отже, суд дійшов висновку, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 166 КК Республіки Білорусь, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 166 КК Республіки Білорусь, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років; за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 167 КК Республіки Білорусь, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років; за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК Республіки Білорусь, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 350 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 остаточно повинен відбувати покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.10.2018 по 09.05.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обраховувати з 10.05.2019.

Водночас суд позбавлений правових підстав для приведення вироку відносно засудженого у відповідність із законодавством України в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 рублів на відшкодування моральної шкоди, стягнення з ОСОБА_4 в дохід Республіки Білорусь 76 рублів 50 копійок державного мита та стягнення з ОСОБА_4 в дохід Республіки Білорусь витрат, понесених при проведенні експертизи, в сумі 1770 рублів 39 копійок, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, які підтверджують чи спростовують їх відшкодування.

Міністерство юстиції України, за наявності підстав, не позбавлене можливості повторного звернення до суду з клопотанням в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ст. ст. 3, 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст. ст. 606, 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Вирок суду Московського району м. Бреста від 10.05.2019, яким громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 166, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 166, ч. 2 ст. 167, ч. 1 ст. 366 КК Республіки Білорусь, привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним та засудженим:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 153 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 350 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.10.2018 по 09.05.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обраховувати з 10.05.2019.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Генеральній прокуратурі Республіки Білорусь та організації прийняття засудженого в Україну.

Суддя ОСОБА_1