ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3319/20 Справа № 188/1239/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000232, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Чичиркозівка, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000232 від «24» квітня 2020 року відносно ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, повернуто прокуророві Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури для усунення недоліків та виконання вимог ст.. 291 КПК України.
Судом першої інстанції встановлено, що у даному обвинувальному акті існує недолік щодо визначення потерпілої особи , якій спричинена матеріальна шкода в сумі 125570,95 гривень. Вказав, що голова сільської ради є представником місцевого самоврядування і не може представляти інтереси держави тоді як шкода спричинена шляхом пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту дерев у кількості 223 одиниць та 18 кущів чагарнику, в яких виявлено ознаки пошкодження шляхом горіння деревини, що потягло за собою заподіяння шкоди державним інтересам на суму 125570,95 гривень.
Також вказано, що у обвинувальному акті наявна різниця часу скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 . Так досудовим слідством встановлено, що обвинувачений вчинив злочин за ч. 1 ст. 245 КК України 23.04.2020 року, але з посилання на висновок судово-пожежно-технічної експертизи зазначається, що пожежа виникла 24.04.2020 року.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області для призначення нового розгляду.
В обґрунтування зазначає, що органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи, а тому, сільська рада, як орган місцевого самоврядування, може заявити позов в інтересах держави, який виражається в захисті інтересів частини українського народу членів територіальної громади.
Також вказує, що згідно обвинувального акту, у ОСОБА_6 23 квітня 2020 року виник умисел на пошкодження вогнем сухих дикоростучих трав. Проте, в обвинувальному акту не зазначено, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 245 КК України саме 23 квітня 2020 року. Зазначає, що в обвинувальному акті в повному обсязі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, та обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Вважає, що суд під час підготовчого судового засідання фактично почав з`ясовувати обставини кримінального правопорушення, тобто вийшов за межі вирішення питань, які мають розглядатись на стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні відомості кожного потерпілого, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.
Відповідно до положень п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».
У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 дає підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, оскільки згідно обвинувального акту, у ОСОБА_6 , 23 квітня 2020 року виник умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, однак, в обвинувальному акті не вказаний конкретний момент реалізації ОСОБА_6 свого злочинного умислу, в той час, як згідно висновку експерта, пожежа, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 245 КК України, виникла 24 квітня 2020 року.
Таким чином, в обвинувальному акті наявна незрозумілість стосовно часу вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявного недолік в частині визначення потерпілої особи, якій спричинена матеріальна шкода, оскільки голова сільської ради є представником місцевого самоврядування і не може представляти інтереси держави в розглядуваному кримінальному провадженні.
За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.
Саме по собі посилання прокурора в апеляції на те, що в обвинувальному акті в повному обсязі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, він відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а сільська рада, як орган місцевого самоврядування, може заявити позов в інтересах держави, який виражається в захисті інтересів частини українського народу, не спростовує вищенаведених встановлених обставин і висновків, оскільки у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
За вказаною вище практикою Європейського суду з прав людини, наявність будь-яких суперечностей і незрозумілостей при пред`явлені обвинувачення тягне за собою порушення права обвинуваченого на захист.
Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті з дотриманням прав обвинуваченого на адекватний захист, прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4