У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.10.2020 року, якою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.2 ст.185 КК України
- продовжено строк тримання під вартою до 20.12.2020 р. включно
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
обвинувачена: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Апелянти просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.10.2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 до 20.12.2020 р. включно.
_______________________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/1080/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія:пр. строків тримання під вартою доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянти вважають, що ухвала суду є необгрунтованою, оскільки судом міг бути застосований більш м`який вид запобіжного заходу.
Зазначають, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, зазначених в клопотанні.

Також, стверджують, що з врахуванням даних про особу обвинуваченої, а саме, що вона має постійне місце проживання, батька, який хворіє і потребує допомоги, можливо призначити ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.08.2020 р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.10.2020р.

Прокурором подано клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, так як ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились і не змінились.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що дотепер наявні ризики наведені в клопотанні прокурора та інші запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, а розгляд кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не завершено.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 25.10.2020 р.

У рішенні №1-р/2017 від 23.11.2017 року Конституційний Суд України наголосив, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Слідчим суддею встановлено, що на даний час ризик, передбачений ч.1ст.177 КПК України та обставини, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 на сьогодні зменшились.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за аналогічні злочини, обвинувачується у вчинені злочину в період іспитового строку. До затримання обвинувачена ніде офіційно не працювала, а отже не має постійного та стабільного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, в даний час кримінальні провадження щодо ОСОБА_5 знаходяться ще в трьох судах м. Миколаєва.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, визначений при застосуванні ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, не зменшився.

Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачена може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, та свідчать про наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наведене, є безпідставними доводи апелянтів відносно того, що судом мав бути застосований альтернативний вид запобіжного заходу, так як ризики наведені в клопотанні не наявні.

Що стосується доводів про можливість обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід, оскільки в неї є постійне місце проживання та вона доглядає за хворим батьком, то вони не є слушними, оскільки існування даних обставин суттєво не зменшує наявний ризик, вказаний в клопотанні прокурора.
Окрім того, захисником та обвинуваченою не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів того, що саме обвинувачена здійснювала та буде здійснювати догляд за своїм хворим батьком та відсутні інші члени сім`ї, або близькі родичі, які забезпечують догляд за її батьком.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризику, передбаченому пунктом 5 частиною 1 статті 177 КПК України, а також покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.10.2020 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: