ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/85/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : скарга на бездіяльність слідчого, прокурора
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
представника заявника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , поданої в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , поданої в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року, скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Київського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і зобов`язати посадових осіб Київського ВП ГУНП у Харківський області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України, надавши йому витяг з ЄРДР.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що ухвала суду є необґрунтованою, оскільки вимогами статті 214 КПК України передбачено, що особи, уповноважені на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заву чи повідомлення і відмова у прийнятті та реєстрації не допускається. А слідчі судді, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 26 КПК України, не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження. Тому на думку апелянта, слідчий суддя не надав оцінки факту бездіяльності посадових осіб Київського ВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, фактично зосередившись на оцінці відомостей, наведених в повідомленні про злочин, тим самим, вийшовши за межі повноважень.

Судова колегія вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки доводи заяви про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовані матеріалами справи.
З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді за наслідком розгляду скарги на бездіяльність, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18) за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. Положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 8 грудня 2020 року адвокат ОСОБА_8 звернувся в інтересах ОСОБА_7 до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, в якій просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Київського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і зобов`язати посадових осіб Київського ВП ГУНП у Харківський області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України та надати йому витяг з ЄРДР. В обґрунтування скарги адвокат посилався на те, що 24 листопада 2020 року заявник ОСОБА_7 звернувся до Київського відділу поліції з заявою (повідомленням) в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, в якій ОСОБА_7 посилався на невиконання державним виконавцем ОСОБА_10 рішення суду по справі №638/12278/15-ц від 15.08.2016 року, яким визначено обрання способу участі діда ОСОБА_11 та бабці ОСОБА_12 у вихованні онуки та встановлено час спілкування з онукою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожну четверту неділю місяця з 10-00 годин до 18-00 годин за місцем їх проживання в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою та в дні народження діда та бабці 31 серпня кожного року та 28 вересня кожного року з 10-00 години до 16-00 години в присутності батька і матері (при наявності її бажання бути присутньою).

В своїй заяві до поліції ОСОБА_7 зазначав, що за період з травня 2018 року по листопад 2020 року виконавчі провадження з примусового виконання вказаного рішення суду, за якими стягувачамм є ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували в різних відділах ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). За цей період державними виконавцями було складено понад тридцяти актів про невиконання рішення боржником, яким є колишня дружина ОСОБА_7 ОСОБА_14 та винесено відповідні постанови про накладення на боржника штрафу.

18.11.2020 року виконавче провадження передано в провадження державного виконавця ОСОБА_15

22.11.2020 року, який є четвертою неділею листопада, о 10-00 годині побачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з онукою ОСОБА_16 за місцем їх проживання не відбулося, так як не ОСОБА_14 , ні державний виконавець, у якого на теперішній час перебувають виконавчі провадження за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не з`явилися. У зв`язку з чим, ОСОБА_11 вважав, що державним виконавцем, в силу своїх службових обов`язків, не забезпечено реального виконання рішення суду, а саме винесення відповідних рішень, які стимулюватимуть боржника до виконання рішення суду. Тому, просив внести до ЄРДР відомості про вчинення службовою особою державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_10 та/або іншою особою, у провадженні якої перебували виконавчі провадження, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування, допитати державних виконавців та провести інші слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволені скарги, слідчий суддя виходив з підстав, визначених в ч. 1 ст. 303 КПК України, якою передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та керувався вимогами ч.1 ст. 214 КПК України, згідно якої, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Саме відомості про кримінальне правопорушення, що містяться у заяві чи повідомленні і підлягають внесенню до ЄРДР протягом 24 годин з моменту отримання такого повідомлення або заяви. Передумовою внесення до ЄРДР відповідних відомостей за заявою, є наявність у поданій заяві «обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення».

При цьому слідчий суддя зазначив, що в заяві ОСОБА_7 відсутні достатні обставини, що свідчили про вчинення кримінального правопорушення, відомості за нею внесені 24.11.2020 року до Журналу єдиного обліку Київського ВП за №38409, що відповідає Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом МВС України №1377 від 06.12.2015 р.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є наявність заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а підставою кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі змісту заяви (а.с.24-28), на яку посилається скаржник, не вбачається достатніх фактичних відомостей, щоб визначити ознаки незаконних дій, які охоплюються складом злочину, про який заявником було зазначено в його заяві від 24.11.2020 року до поліції. Зокрема, в заяві скаржника не зазначено в чому саме полягає невиконання судового рішення або які дії вказаних осіб були направлені на перешкоджання їх виконанню, оскільки є певні відмежовування умисного невиконання судового рішення від його несвоєчасного виконання посадовими особами або в чому виразилася така відмова виконати судове рішення або ухилення від виконання судового рішення чи перешкоджання його виконанню.

Кваліфікуючими ознаками зазначеного злочину закон визначає: вчинення його службовою особою, яка посідає відповідальне чи особливо відповідальне становище або особою, раніше судимою за цей злочин, а також заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. При цьому, колегія суддів враховує, що істотною шкодою у статтях 364, 365, 367 КПК України, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. А тому, відповідно до норм чинного кримінального закону істотна шкода в службових злочинах може мати лише матеріальне вираження.

За таких обставин, підстави вважати заяву ОСОБА_7 саме повідомленням про вчинення злочину відсутні, оскільки його повідомлення не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину, а суб`єктивні доводи заяви (а.с. 24-28) фактично зводяться до незгоди з діями уповноваженої особи Державної виконавчої служби, що можуть бути оскаржені ним в порядку Глави 9 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому колегія суддів враховує, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням та висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 і підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді