№ 336/6318/2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), учня третього курсу державного навчального закладу «Запорізькій будівельний центр професійно-технічної освіти», неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив злочинні посягання проти чужої власності та незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів за таких обставин.

Близько 13 години 30 хвилин 22 червня 2018 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, з незамкненого приміщення літньої кухні на території садиби за адресою: АДРЕСА_2 , куди він проник, переплигнувши через паркан, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_6 велосипед «AVANTI All 6061 Smart» в корпусі чорно-сірого кольору вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи 3625 грн.

Окрім описаного епізоду таємного заволодіння чужим майном, обвинувачений вчинив незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів за таких обставин.

Обвинувачений, керуючись умислом на незаконне вирощування конопель, за місцем свого проживання саме: на земельній ділянці під будинком АДРЕСА_2 , навмисно виростив тридцять кущів рослини роду конопель, які були вилучені під час обшуку у вказаному місці 1 липня 2019 року.

Окрім того, обвинувачений, керуючись умислом на придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у невстановлений час придбав 60,228 грами канабісу, який отримав, зірвавши частини рослин конопель, що виростив за місцем свого проживання, висушив та зберігав в двох пакетах з вмістом канабісу в перерахунку на суху речовину 44,406 грами та 15,822 грами в приміщеннях будинку АДРЕСА_2 , до їх вилучення співробітниками поліції під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді 1 липня 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винність у вчиненні крадіжки та незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння. Пояснив, що з метою спробувати вказаний наркотик не позбавився рослин конопель, коли ті виросли, а навпаки доглядав за ними, згодом зірвав частину з них та зберігав в будинку на території садиби, який є непридатним для проживання і де ніхто не проживає.

Що стосується викрадення велосипеда, в означений час він йшов на зупинку транспорту загального користування повз будинок АДРЕСА_2 . Побачивши, що хвіртка не повністю зачинена, зайшов на територію садиби та з літньої кухні, двері в яку також не були зачинені, викрав велосипед, який поряд з двома іншими велосипедами знаходися в приміщенні кухні.

Пояснив, що вчинив крадіжку, оскільки випробовував фінансові проблеми, тому розраховував на використання грошей від продажу велосипеда на власні потреби, проте реалізувати вказані задуми не зміг, оскільки велосипед був вилучений співробітниками поліції.

У вчиненні злочинів щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин по епізодам вирощування конопель та незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні таємного заволодіння чужим майном підтверджують показання допитаної в суді потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що зберігає велосипед в житлі свого дідуся, оскільки сама проживає в багатоквартирному будинку. Вона одразу ж приїхала до місця події, як тільки дідусь повідомив їй, що велосипед зник, де їй розказали сусіди, що бачили, як через їх паркан особи витаскували велосипед, який потім покотили вниз по вулиці. Повідомила, що хвіртка постійно зачиняється на засов та на ключ, тому вона не могла бути напіввідкритою.

Інформацію про те, що постійно зачиняє на замок хвіртку, і день, коли трапилася пригода, не був винятком, повідомив ОСОБА_7 , який є власником будинку АДРЕСА_2 .

До доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні описаних дій відносяться:

- протокол огляду місця події, з якого випливає, що місцем пригоди є присадибна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , та фототаблиця до протоколу, що містить зображення паркану та оснащеної замком хвіртки (а. с. 113-119);

- постанова про визнання речовим доказом предмета викрадення, а саме: велосипеду «AVANTI All 6061 Smart».

Перелічені судом докази узгоджуються один з одним, послідовні, достовірні, у зв`язку з чим у суду немає підстав піддавати їх сумніву.

Ці джерела добуті у встановленому процесуальним законом порядку, підстав, які передбачені параграфом № 1 глави 4 КПК України, для визнання їх недопустимими немає, тому суд враховує їх як докази в обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Оскільки показання обвинуваченого в силу вимог кримінального процесуального закону є процесуальним джерелом доказів, оцінивши ці показання в частині відомостей про те, що хвіртка паркана була відтуленою, суд доходить висновку про їх хибність, оскільки вони спростовуються наведеними показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події.

Хоча питання проникнення до чужого володіння шляхом доступу через незачинену хвіртку або через паркан не є вирішальним при наданні правової оцінки діям обвинуваченого, оскільки спосіб проникнення не впливає на кваліфікацію, проте об`єктивні дані про ці обставини становлять предмет доказування, тому суд виходить з того, що доведеними є ті обставини вчинення кримінально караного діяння, які описані в мотивувальній частині вироку.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

- ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення;

- ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту;

- ч. 2 ст. 310 КК України як незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, що передбачений ст.309 КК України.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив сукупність кримінально караних діянь, серед яких тяжкий злочин проти чужої власності, чия непорушність охороняється Основним Законом України, а також незаконні діяння в сфері обігу наркотичних засобів.

Означені обставини свідчать про певний ступінь соціальної небезпеки обвинуваченого.

Разом з цим суд бере до уваги ту обставину, що предмет викрадення визнаний речовим доказом, зберігається у потерпілої і в силу ст. 374 КПК України буде повернений їй за належністю.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення потерпілій викраденої речі буде усунуто спричинено шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин в силу Закону України про кримінальну відповідальність відноситься і вчинення злочину до досягнення повноліття, а також ненастання суспільно небезпечних наслідків від епізодів діяльності в сфері обігу наркотичних засобів.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин немає.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин істотно знижує ступінь тяжкості діяння, що передбачене ч. 2 ст. 310 КК України, та з урахуванням відомостей про особу винного, який має постійне місце проживання, сім`ю, є учнем середнього технічного закладу, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що свідчить про достатній рівень його соціалізації, дає суду підстави призначити за вказаний злочин покарання, нижче від найнижчої межі, що встановлена санкцією частини статті за вказане правопорушення.

Наведені обставини, а також відсутність обтяжуючих обставин є передумовою для призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією найтяжчої частини статті обвинувачення, призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворих, що входять у сукупність, та звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням з встановленням мінімального строку для такого звільнення.

Питання звільнення від відбування покарання з випробуванням внормоване статтею 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання в даному випадку.

Процесуальних витрат в провадженні немає.

Долю речових доказів належить вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

У відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 310 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ст. 70 КК України призначити шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворих у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ велосипед «AVANTI All 6061 Smart», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - повернути їй за належністю.

Речовий доказ диск з записом обшуку від 01.07.2019 року, що знаходиться в матеріалах досудового розслідування, - зберігати з матеріалами досудового розслідування.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1