ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3311/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до вступу вироку по даній справі у законну силу та продовжено його дію, але не більш ніж на 60 днів, тобто - до 09 жовтня 2020 року.

До Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до набрання вироку законної сили.
В обґрунтування свого клопотання прокурора посилається на те, що стороною обвинувачення під час судового розгляду в суді першої інстанції доведено обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, згідно якого останній вчинив тяжкий злочин. Крім того, прокурор вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також при розгляді клопотання прокурор просить взяти до уваги те, що: ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного злочину, що відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; обвинувачений зареєстрований на тимчасово непідконтрольній території у м.Луганськ, а отже може виїхати до Луганської області; будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; перевіривши матеріали судового провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Сам обвинувачений ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції визнав вину частково, але вважав невірною правову кваліфікацію своїх дій, про що також зазначав при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу. Разом з цим, на даній стадій апеляційного розгляду колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надати будь-яку оцінку цим доводам обвинуваченого, оскільки апеляційна скарга сторони захисту містить відповідні апеляційні доводи, яким суд надасть оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками перегляду оскаржуваного судового рішення.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, вже призначеного судом за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки ОСОБА_8 вже засуджувався за тяжкі злочини проти власності, після відбуття покарання за останнім вироком належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, відповідно до пред`явленого обвинувачення, знову вчинив аналогічний злочин, передбачений ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України.

Вищезазначені обставини додатково свідчать про можливість обвинуваченого переховуватися від суду та досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, а саме того, що ОСОБА_8 , який раніше притягувався від кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, вчинивши грабіж намагався втекти з викраденим майном потерпілої, але був затриманий сторонніми особами, на думку колегії суддів, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду та належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, ОСОБА_8 зареєстрований на тимчасово непідконтрольній території у м.Луганськ, а отже перебуваючи на свободі може виїхати до Луганської області, продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на що обґрунтовано посилається прокурор в своєму клопотанні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо продовження існування ризиків, які були на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів прокурора щодо неефективності інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , внаслідок чого воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.115 КПК України, строки, визначені цим Кодексом, можуть визначатися вказівкою на подію.

Згідно ч.3 ст. 377 КПК України, обвинуваченому, засудженому до позбавлення волі, лише у виняткових випадках, з врахуванням особи та обставин кримінального провадження, може бути змінений запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. З врахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати їх винятковими та такими, що надають колегії суддів право змінити обвинуваченому запобіжний захід.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, зазначені вище ризики не можуть зменшитись або втратити актуальність до завершення апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду або набрання вироком чинності за цим кримінальним провадженням.

Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованою вимогу прокурора щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застави, визначеною останній раз ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року у розмірі 126 120, 00 грн. (арк.235 т.1), оскільки прокурором не наведено відповідних доводів в своєму клопотанні або підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, а тому колегія суддів не розглядає клопотання прокурора в цій частині.
Керуючись ст.ст. 115, 177, 178, 183, 331, 377, 401 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з раніше визначеною заставою до завершення апеляційного розгляду або набрання вироком чинності за цим кримінальним провадженням (справа №953/21737/19, апеляційне провадження №11-кп/790/3311/20).

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді