Провадження № 1-кп/643/648/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№0000515 від 18.04.2019, який надійшов від прокуратури Харківської області за обвинуваченням,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18.04.2019 приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , знаходився в автомобілі «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ним був припаркований в районі буд. № 31 по вул. Валентинівській у м. Харкові, та стояв у правого узбіччя зі сторони пр. Тракторобудівників в напрямку вул. Гв. Широнінців.

Під час поновлення свого руху на вказаній вулиці водій ОСОБА_8 , проявив неуважність, почав здійснювати маневр у вигляді розвороту в ліву сторону, з метою виїзду на зустрічну смугу руху, при цьому не зайняв завчасно відповідне крайнє положення, чим грубо порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно яким:

п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

п.10.4 - «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в 'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою», та допустив зіткнення з електроскутером «АІМА» без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по вказаній вулиці в попутному для водія ОСОБА_8 напрямку зі сторони пр. Тракторобудівників в напрямку вул. Гв. Широнінців.

В результаті даної дорожньо-транспортної події водій електроскутеру «АІМА» ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/303-А/19 від 30.05.2019 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми грудної клітини: перелому 3-го ребра з права по лопатковій лінії, компресійного перелому 7-го та 8-го хребців грудного відділу хребта 1 ступеню, перелому великого горбика лівого плечового суглобу без суттєвого зсуву.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, перед початком свого руху в ліву сторону завчасно не переконався в безпеці та не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення, та почав здійснювати маневр у вигляді розвороту в ліву сторону, при цьому перетинаючи суцільну подвійну смугу, та допустив зіткнення з електроскутером «АІМА», який рухався в попутному йому напрямку, внаслідок чого спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_5 .

Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , згідно висновків автотехнічних експертиз № 7/768СЕ-19 від 27.08.2019 та № 7/828СЕ-19 від 27.08.2019 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. При цьому показав, що 18.04.2019 приблизно о 12 годині 45 хвилини він керував автомобілем марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Валентинівській у м. Харкові. Здійснював маневр у вигляді розвороту в ліву сторону, з метою виїзду на зустрічну смугу руху, через дві суцільні смуги та допустив зіткнення з електроскутером «АІМА» під керуванням водія- потерпілого ОСОБА_5 , який рухався по вказаній вулиці в попутному для водія ОСОБА_8 напрямку зі сторони пр. Тракторобудівників в напрямку вул. Гв. Широнінців. В наслідок ДТП потерпілий отримав травму. Він самостійно викликав швидку допомогу, поліцію. Обвинувачений зазначив, що на час події перебував у тверезому стані, покриття дороги було сухим, освітлення природним.

Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоїв злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину зазначив як з необережності.

ОСОБА_8 зазначив, що він намагався надати матеріальну допомогу потерпілому, але його спроби позитивного результату не принесли. З цивільним позовом потерпілого згоден частково, а саме на суму 30000 гривень, оскільки він не працює, та у нього відсутній достатній матеріальний дохід.

Потерпілий ОСОБА_5 у суді підтримав заявлений ним цивільний позов, в якому він прохає стягнути з ОСОБА_8 на його користь в наслідок відшкодування завданої ДТП моральної шкоди, яку він оцінює в суму 300000 гривень, оскільки в наслідок подій він отримав травми, що стали причиною інвалідності, а саме на теперішній час він є інвалідом третьої групи загального захворіння. Потерпілий наполягав, що був вимушений проходити лікування, та продовжує спостерігатися у лікарів з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування. Потерпілий у суді наполягав, що обвинуваченим ОСОБА_8 не відшкодовано заподіяну моральну шкоду.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є неумисним кримінальним проступком. Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації за яким фактично мешкає, та характеризується задовільно.

ОСОБА_8 поставлений діагноз- меланома, що поверхнево поширюється.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 18.04.2019, у ОСОБА_8 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує його щире каяття, визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставину, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

Суд враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу винного, позицію потерпілого, якому до теперішнього часу не відшкодовано завдану шкоду ніяким чином, або також частково, а також приймає до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п.п.20,21 постанови №14Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви, допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку на підставі ст. 75 КК України за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з позбавленням права керування транспортними засобами. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_8 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В ході досудового розслідування та суду запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався, клопотань до суду з цього питання не надходило.

Потерпілий ОСОБА_5 в своїй позовній заяві прохає суд стягнути на його користь з ОСОБА_8 спричинену в наслідок ДТП моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 300000 гривень.

В суді потерпілий та його представник наполягали на заявлених позовних вимогах, які прохали суд задовольнити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167, ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Враховуючи надані докази, та негативні наслідки, а також, що з 01.10.2019 потерпілому встановлено третю групу інвалідності загального захворіння, про що свідчать матеріали кримінального провадження, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню у розмірі 100000 гривень.

Прокурором у суді не надано процесуальних документів, на підтвердження визнання речових доказів або накладення арешту по справі.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів суд стягує з ОСОБА_8 в рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням і іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди суму 100000 (сто тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 5652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 36 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_8 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1