Справа № 343/734/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/626/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду

в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові в залі судових засідань кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 6 травня 2020 року про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим,

за участю: прокурора ОСОБА_10
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
перекладача ОСОБА_13

встановила:
оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 - задоволено.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 (шістдесят) днів - до 04 липня 2020 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 04 липня 2020 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 04 липня 2020 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 04 липня 2020 року включно.
На вказану ухвалу захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, у яких просять ухвалу колегії суддів Долинського районного суду, Івано-Франківської області від 06.05.2020 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підзахисних скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_12 у виді тримання під вартою на домашній арешт, з забороною цілодобово покидати орендоване житло за адресою АДРЕСА_1 .
Також просить змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_7 у виді гримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, па цілодобовий домашній арешт, з застосуванням заходів електронного спостереження та покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована. 11.11.2016 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 12.11.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017 під час підготовчого судового засідання судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід судом продовжувався автоматично. При постановленні ухвали від 06 травня 2020 судом залишились недослідженими відсутність чи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Оскаржена ухвала не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та викладу обставин, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строків тримання під вартою. Суд не дослідив та не врахував доказів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, що він з вересня 2015 року до моменту затримання проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_16 , мав на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризувався позитивно. Суд безпідставно зіслався в ухвалі на необхідність утримувати ОСОБА_7 під вартою, з причин того, що він є жителем іншої області, на відсутність сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків, що джерела отримання ним доходів не відомі, що може спонукати переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини. В ухвалі зазначається про тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення як на єдину підставу для продовження тримання під вартою. В ухвалі суд фактично вийшов за межі клопотання прокурора, безпідставно покликався на зухвалу поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду справи по суті.
Адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що 06.08.2016 ОСОБА_9 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 09.08.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017, під час підготовчого судового засідання, судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою ОСОБА_9 , а не його застосуванням. В подальшому строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжувався. Постановляючи ухвалу, суд зазначив, що ОСОБА_9 інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців із застосуванням зброї, з використанням заходів конспірації для уникнення викриття кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, сам обвинувачений без будь-яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв`язків а, отже усвідомлюють неминучість покарання, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню. Твердження суду про те, що підзахисний ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, без постійного місця реєстрації, без будь яких сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків є безпідставними. Суду надано договір оренди житла, ОСОБА_9 забезпечений житлом за адресою: АДРЕСА_1 , і не є перешкодою до зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Ухвала постановлена виключно на підставі припущень прокурора та суду, а не матеріалів кримінального провадження, які б обґрунтовували наявність зазначених ризиків, і підлягає до скасування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання апеляційних скарг, виступ прокурора, який заперечив проти поданих апеляційних вимог та просив залишити без змін ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ст.257, ч.3 ст.262 КК України. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченій злочини становить п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченій, які не відпали і не зменшилися. Зокрема, обвинувачені можуть переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, документи, які мають значення для встановлення істини.

Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів та дані про особи обвинувачених, конкретні обставини справи.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_17 .

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисників мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли потягти за собою скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 6 травня 2020 року про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4