Номер провадження: 11-сс/813/2039/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, уродженця міста Зугдіді, Грузія, громадянина Грузії, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0002903, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2020 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 31.01.2021 року із визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 168 160 гривень щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0002903, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_8 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В своїй апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

- ОСОБА_8 не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Навпаки він має намір довести невинуватість в пред`явленому йому злочині.

- слідством проведені слідчі дії, після яких ОСОБА_8 не може ніяким чином знищити, сховати чи спотворити речі або документи.

- ОСОБА_8 не може впливати на свідків, тому що їх в проваджені немає.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що 04.12.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище (а.п.49-52), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13.11.2007 року).

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в тому, що він 03.12.2020 приблизно о 16:20, проходячи по вулиці Академіка Корольова, біля будинку №15 підійшов на територію стоянки для автомобілей магазину «АТБ», після чого у ОСОБА_8 , виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке перебувало у салоні автомобілі «Kia Sportage», д/н НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви ОСОБА_8 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив праву передню пасажирську дверцяту, та проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав сонцезахисні окуляри в металевій оправі жовтого кольору із написом «Cartier Made in Italy»№19027 5316-140, які знаходились у футлярі чорного кольору з написом «KEL» вартістю 600 гривень. Заволодівши вищезазначеним майном, ОСОБА_8 , близько 16:30 годин, покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 600 гривень.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_8 та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.12.2020 року, протоколом огляду місця події від 03.12.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.12.2020 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 03.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 04.12.2020 року.

Апеляційний суд відхиляє пояснення захисника, надані ним під час апеляційного розгляду, стосовно фальсифікації доказів працівниками поліції, оскільки, згідно пояснень захисника, на даний час з цього приводу проводиться відповідне розслідування ДБР, яке на час апеляційного розгляду не завершено.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені тяжкістю можливого покарання, відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки він є громадянином іншої держави, не одружений, у нього не має утриманців, він не працевлаштований, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку, він перебуває на території України без наявності законних підстав.

Також апеляційний суд вважає, що доведений ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.

Крім того апеляційний суд вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, так як підозрюваний офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу.

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Також апеляційний суд враховує те, що жодних належних доказів законності перебування підозрюваного ОСОБА_8 на території України та наявності у нього зареєстрованого місця проживання в Україні стороною захисту не надано, що позбавляє суд можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Обґрунтовуючи розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення а також особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0002903, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2020 року залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4