Справа № 341/586/20
Провадження № 1-кс/349/400/20
У Х В А Л А
19 листопада 2020 року м. Рогатин

Слідчий суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника заявників адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року, -

встановив:

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інтереси яких предствляє адвокат ОСОБА_3 , звернулися до суду з скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.1 ст.3612 КК України.

В обгрунтування скарги зазначено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.1 ст.3612 КК України було накладено арешт на майно, в тому числі на грошові кошти в сумі в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 03 вересня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.1 ст.3612 КК України скасовано. Постановлено нову ухвалу відповідно до якої у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США. відмовлено.

На клопотання адвоката ОСОБА_3 від 22 вересня 2020 року про повернення коштів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слідчим ОСОБА_4 25 вересня 2020 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Станом на час розгляду скарги грошові кошти безпідствно утримуються органом досудового розслідування та не повернуті власникам піля скасування арешту апеляційним судом. Просив скаргу задовольнити. Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову узадоволенні клопотання про повернення грошових коштів в кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року.

Зобов`язати слідчого СВ Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , жителям АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні доводи скарги підтримав повністю з підстав, які наведені у скарзі. Пояснив, що після скасування арешту на грошові кошти утримання такого майна органом досудового розслідування є неправомірним. Просив скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні скарги не визнала зовсім. Пояснила, що грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під чс проведення санкціонованого обшуку на підставі постанови слідчого від 18 травня 2020 року визнані речовими доказами та передані на зберігання в установу банку. Оскільки ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку грошових коштів, під час проведення обшуку відшукані грошові кошти, які визнані речовими доказами, накладення арешту на такі речі нормами КПК не передбачено. Просила у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити з підстав, які наведені слідчим.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, долучені до скарги, суд прийшов донаступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.частиною 1 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За змістом ч. 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Судом встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ від 11 вересня 2020 року у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США відмовлено. В обгрунтування ухвали зазначено, пстановою слідчого від 18 травня 2020 року грошові кошти в сумі 187 700, 5 Євро, 3132 долари США визнано речовими доказами за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним № 0000095 від 21 березня 2019 року, що органом досудового розслідування не доведено необхідності та обгрунтованої правової підстви для накладення арешту на грошові кошти в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США, які були вилучені під час проведення обшуку 15 травня 2020 року.

За статтею 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту;5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

За ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти колегією суддів Івано-Франківського апеляційного суду було враховано практику Європейського суду з прав людини, де у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06 листопада 2008 року, Суд вказав на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, у якій зазначено, що "кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інкше. як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Визнання грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні не є достатньою правовою підставою для утримання майна органом досудового розслідування та неповернення його власнику за наявності ухвали про відмову в накладенні арешту на таке майно.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, приходжу до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 167, 168, 169, 171, 303 - 307 КПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 25 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про повернення грошових коштів в кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року.

Зобов`язати слідчого СВ Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000095 від 21 березня 2019 року ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , жителям АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 187 700 грн., 5 Євро, 3132 долари США

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2020 року о 14 год. 20 хв.