Справа № 591/991/18
Провадження № 1-кс/591/228/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна, клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000216 від 27.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.175, ч.1 ст.172, ч.2 ст. 382 КК України. Клопотання обґрунтовує тим, що з метою дотримання ст. 170 КПК України та забезпечення виконання ухвали суду щодо погашення заборгованості перед працівниками, а також позбавлення можливості керівництва АТ «Сумське НВО» приховувати, пошкодити, чи здійснити подальшу перереєстрацію транспортних засобів перелічених у клопотанні, просить накласти на них арешт.

Слідчий клопотання підтримав з мотивів, наведених в ньому.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Сумській області знаходиться кримінальне провадження №0000216 від 27.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.175, ч.1 ст.172, ч.2 ст. 382 КК України.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить підстав для накладення арешту на транспортні засоби перелічені у клопотанні, а є лише посилання на ч.2 ст. 170 КПК України, у якій перелічені всі можливі підстави, які можуть слугувати підставою для накладення арешту на майно. Крім того слідчим не доведено, що транспортні засоби відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України та є речовими доказами у справі. Також клопотання не містить відомостей, що вказане майно належить підозрюваним чи юридичній особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України (в чинній редакції), підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Однак клопотання взагалі не містить відомостей про наявність підозрюваних у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 8 ст. 214 КПК України відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 Кримінального кодексу України, або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 258-258-5 Кримінального кодексу України. Фактично слідчий просить накласти арешт на майно, яке належить АТ «Сумське НВО», в той же час відсутні відомості, що до вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Також слідчим зазначено, про необхідність арешту майна з метою виконання ухвали суду, в той же час, клопотання не містить жодних посилань на ухвали суду та не вказано її короткий зміст та мотиви. Крім того слідчим не надано доказів, що клопотання подане з метою забезпечення цивільних позовів та взагалі не зазначено про існування цивільних позовів у даному кримінальному провадженні.

Тому, слідчий суддя вважає, що слідчим не дотримано всіх передбачених КПК України вимог необхідних для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, тому воно є передчасним і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її вручення.

Слідчий суддя ОСОБА_1