ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2031/20 Номер провадження 11-кп/814/1046/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:інші ухвали
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_7 / в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Даною ухвалою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, до засудження не працював, раніше судимий: 1) 19.04.2018 року Дніпровським райсудом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 06 міс. 2) 07.06.2018 року Дарницьким райсудом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,-
-засуджений: 03.04.2019 року Дніпровським райсудом м. Києва за ст. 15 ч. 2 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2 років 02 міс. позбавлення волі,-
задоволено його заяву та засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на 10 міс. 25 днів від відбування покарання призначеного вироком Дніпровського райсуду м. Києва від 03.04.2019 року.
Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання відносно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На обґрунтування вимог апеляції вказує, що в квітні та червні 2020 року засуджений допускав порушення режиму утримання, за що із останнім проводилися бесіди виховного характеру, згідно довідки щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_7 отримував заробітну плату лише в травні та червні 2020 року, у зв`язку з вважає, що поведінка ОСОБА_7 є не стабільною.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора на підтримання своєї апеляційної скарги, пояснення засудженого про незгоду з доводами прокурора, перевіривши матеріали провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Частиною 3 п.3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом під час розгляду заяви про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 повністю дотримано вказаних вище вимог Закону та в повній мірі досліджено особу засудженого, у зв`язку з чим прийняв обґрунтоване рішення про задоволення заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року за ст. 15 ч. 2 , 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на два роки два місця. Згідно з вироком суду початок строку відбування покарання ОСОБА_7 10.06.2019 року.
Таким чином на момент звернення до суду з заявою ОСОБА_7 відбув більше половини строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
За період відбування покарання в установі ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони, стягнень не має, має три заохочення, сумлінно відноситься до праці, завдання виконує вчасно і якісно.
Відповідно до характеристики затвердженої начальником державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований у виробничій майстерні, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Адміністрація установи вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, а покарання, яке визначене вироком, досягло мети, передбаченої ст.50 КК України, а саме має місце виправлення засудженого.
Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».
У зазначеному випадку, адміністрація установи у своїй характеристиці зазначила, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці «довів своє виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений «довів своє виправлення». Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в ході судового розгляду.
Той факт, що 15.06.2020 року з ОСОБА_10 проводились бесіди виховного характеру, не спростовує наведених вище висновків суду, а сама бесіда не є стягненням .
Таким чином, враховуючи що ОСОБА_7 відбув більше строку покарання, позитивно характеризується, працевлаштований, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що характеристика особи останнього дає підстави вважати, що він своєю поведінко та ставленням до праці довів своє виправлення та до нього може бути застосована пільга, передбачена ст.81 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст.376,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2020 року про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_11 . Рябішин.