Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5375/20
У Х В А Л А

"10" серпня 2020 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України. Відносно обвинуваченого ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 серпня 2020 р.

Завершити судовий розгляд вказаного обвинувального акта до вказаної дати не надається можливим через заперечення обвинуваченого про початок судового розгляду обвинувального акта за відсутності потерпілого, значним перезавантаженням судді розглядом інших кримінальних проваджень як одноособово так і у складі колегій, виконанням роботи слідчим суддею.

Відповідно до ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового засідання винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, продовжити вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий, не має постійного місця роботи, не має місця реєстрації. постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Обвинувачений, захисник заперечують проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, при цьому зазначає, що прокурором не доведено існування ризиків на які він посилається, зазначені ризики є надуманими.

Вислухавши учасників судового засідання суд дійшов до наступного.

Суд вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що не є стримуючим фактором його поведінки. Він раніше судимий. Згідно обвинувального акта вказане інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив у період знаходження у суді стосовно нього іншого кримінального провадження. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, встановлені та врахований слідчим суддею на стадії досудового розслідування, судом при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення,

При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за злочин, у якому він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 5 до 8 років позбавлення волі), як елемент оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 . ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, у т.ч. домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,331,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 жовтня 2020 р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду