Дата документу 18.11.2020 Справа № 334/3477/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3477/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1200/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову від 25 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002141 від 4 липня 2020 року слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

8 жовтня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_8 на вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002141 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В своїй скарзі ОСОБА_8 просив скасувати постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 25 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002141.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2020 року було відмовлено у задоволенні скарги з тих підстав, що слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було належним чином та в повному обсязі проведено слідчі дії. Досудове розслідування проведено слідчим повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження, слідчий надав належну правову оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, та забезпечив прийняття законного та неупередженого процесуального рішення для встановлення об`єктивної істини. Висновки, встановлені в постанові про закриття кримінального провадження відповідають встановленим обставинам і їм дана правильна юридична оцінка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та не вмотивованою.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що в ухвалі просто перелічені процесуальні дії, вчинені слідчим, а аргументи про їх законність взяті із постанови про закриття кримінального провадження №0002141. Жодних обставин слідчим суддею самостійно встановлено не було, не враховано аргументів в скарзі щодо недопустимості доказів, здобутих слідчим.

Вказує, що слідчим суддею не мотивовано врахування висновку слідчого в останньому абзаці постанови, перед її резолютивній частиною, про те, що саме в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, при тому, що висновками експертиз №9-613, №9-179 встановлена також провина в ДТП і ОСОБА_9 .

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не було враховано застосування до нього процесуального примусу з боку слідчого та психічного тиску з боку інспектора ОСОБА_10 під час досудового розслідування.

Також ОСОБА_8 вказує на те, що обставини недопустимості доказів, здобутих 3 липня 2020 року за його участю, а саме, його пояснення від цієї дати, протоколу огляду місця ДТП, висновку інженерно-транспортної експертизи від 4 серпня 2020 року №9-613, слідчий суддя на підставі ст. 94 КПК України не врахував.

Вказує, що висновок слідчого судді в ухвалі, проте що слідчий у постанові про призначення експертиз попередив експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, не свідчить про виконання вимог ч. 3 ст. 223 КПК України, оскільки підпису конкретного експерта в цій постанові не має, а тому висновки експертів №9-613, 9-719 також не є доказами, отриманими в передбаченому ч. 1 ст. 84 КПК України порядку.

ОСОБА_8 в своїй скарзі вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню для продовження досудового розслідування, з метою проведення наступних слідчих дій: додаткового огляду місця ДТП за його - ОСОБА_8 участю, для встановлення відстаней виявлення водіями транспортних засобів до місця зіткнення, із врахуванням що на перехрестя він виїжджав за вантажним авто, через яке, його авто не могло перебувати в постійному полі зору водія ОСОБА_9 , а відповідно і його авто в його полі зору; призначення інженерно-транспортної експертизи в Запорізькому відділені Дніпропетровського НДІСЕ із наданням експерту вихідних даних визначених під час зазначеного додаткового огляду місця ДТП за його участю, циклограми роботи світлофорного об`єкту із схемою роз`їзду на перехресті, схеми ДТП, додаткового відео за напрямком його руху по вул. Патріотичній в сторону перехрестя з вул. Лермонтова. Не врахуванні для потреб експертизи пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , і врахуванні його одних пояснень від 10 серпня 2020 року.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 25 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002141.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_15 не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно, про що свідчать повістки про виклик від 23 жовтня 2020 року, 27 жовтня 2020 року, 4 листопада 2020 року та 11 листопада 2020 року (а.с. 74, 78, 86, 96) та зміст клопотання ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи з 4 листопада 2020 року на інший день грудня 2020 року (а.с. 80); зміст клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 про відкладення розгляду справи з 11 листопада 2020 року на інший день у грудні 2020 року (а.с. 89), зміст клопотання ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи з 11 листопада 2020 року на інший день у грудні 2020 року (а.с. 91); зміст клопотання ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи з 18 листопада 2020 року на інший день у грудні 2020 року (а.с. 98); зміст клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 про перенесення розгляду справи з 18 листопада 2020 оку на інший день у грудні 2020 року (а.с. 99).

Також ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_15 додатково повідомлялись про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_8 шляхом здійснення виклику за телефонами (а.с. 88, 97).

Крім того, 18 листопада 2020 року від іншого представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_16 , який згідно наданого ордеру на надання правничої допомоги був залучений до участі у розгляді вказаної справи 17 листопада 2020 року (а.с. 103), надійшла заява про відкладення розгляду справи для наданням йому матеріалів справи за апеляційною скаргою ОСОБА_8 для ознайомлення (а.с. 100-101). В день укладення договору про надання правової допомоги (17 листопада 2020 року) та до 15 години 45 хвилин 18 листопада 2020 року (час на який було відкладено за попередніми заявами розгляд апеляційної скарги ОСОБА_8 ) адвокат до апеляційного суду не прибув, із заявами про надання матеріалів справи до суду не звертався.

В заяві про відкладення судового засідання, призначеного на 11 листопада 2020 року ОСОБА_8 вказав, що прийняти участь дистанційно в режимі відеоконференції із приміщенням Голосіївського районного суду м. Києва він не може через впровадження карантинних заходів (а.с. 91).

В заяві про відкладення судового засідання, призначеного на 18 листопада 2020 року ОСОБА_8 вказав, що прийняти участь в ньому дистанційно за допомогою системи «Easycon» він також не може, але об`єктивні причини неможливості використання такої системи у заяві не зазначив. Разом з тим безпосередньо в самій заяві про відкладення розгляду справи ОСОБА_8 наведено адресу власної електронної пошти та адреси електронної пошти його представників та номери телефонів, які необхідні для реєстрації у вказаній системі (https://vkz.court.gov.ua/site/signup), реєстрація на сайті за вказаним посиланням є активною. Отже перешкод для реєстрації у вказаній системі та в її використанні для участі в судовому засіданні у апелянта та його представників не було.

Прокурор заперечувала проти задоволення заяв про відкладення розгляду справи, в обґрунтування заперечень крім іншого зазначила, що постанову про закриття кримінального провадження слідчим винесено 25 вересня 2020 року і тривале багаторазове відкладення справи з розгляду апеляційної скарги, в якій ставиться питання про скасування вказаної постанови слідчого, призводить до спливу строку, передбаченого ст. 38 КУпАП для притягнення особи, винуватої у ДТП до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніше як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, а також приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, згідно якої участь ОСОБА_8 та його представників в судовому засіданні апеляційного суду з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 не є обов`язковою, поважні причини неможливості тривалий час прийняти участь в судовому засіданні апелянтом та його представниками не наведені, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги за можливе провести без участі ОСОБА_8 та його представників.

По суті доводів апеляційної скарги прокурор у судовому засіданні апеляційного суду висловила заперечення, ухвалу слідчого судді та постанову слідчого вважала законними, обґрунтованими та просила залишити їх без змін. Зазначила, що оскільки постраждалі у ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, відсутній склад кримінального правопорушення за ст. 286 КК України, що і є підставою для закриття вказаного кримінального провадження.

Слідчий ВР ЗСТ СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що досудове розслідування було проведено в повному обсязі, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України. Крім того, зазначив, що він не міг ігнорувати пояснення 4 свідків, як цього вимагає апелянт. Всі постраждалі отримали легкі тілесні ушкодження, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, слідчого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Апеляційний суд вважає, що слідчий провів усі необхідні слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних слідчим доказах, які вказують на відсутність в діянні водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 України, що стало безпосередньою підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 3 липня 2020 року слідчим ВР ЗСТ СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України до ЄРД за № 50002141.

Проведення досудового розслідування доручено слідчому ВР ЗСТ СВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби Hyunday, державний номер НОМЕР_1 та Haval, державний номер НОМЕР_2 , які в подальшому постановою слідчого ОСОБА_7 визнані речовими доказами та ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2020 року на них накладено було арешт.

Крім того, були допитані водії ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, слідчим ОСОБА_7 було призначено судову фототехнічну експертизу, інженерно транспортні експертизи за експертними спеціальностями «Транспортно трасологічні дослідження», «Дослідження технічного стану транспортних засобів», «Дослідження обставин і механізму дорожньо транспортних пригод», проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_13 .

Також з метою з`ясування та уточнення обставин ДТП слідчим ОСОБА_7 було додатково проведено огляд місця події із складанням відповідної схеми.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження описано проведені слідчі дії, докладно викладено встановлені слідчим обставини кримінального провадження, проведено ґрунтовний аналіз отриманих доказів та наведені мотиви, за яких слідчий дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом є життя і здоров`я особи.
Кримінальна відповідальність за ст. 286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, у кримінальному провадженні №0002141 були призначені судово-медичні експертизи стосовно визначення ступені тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 .

Відповідно до висновків експерта № 734, 744, №745 та 868 (а.с. 93-94, 108-109, 113-114, 124-125 матеріалів кримінального провадження) у жодній з осіб, які постраждали в наслідок дорожньо-транспортній пригоди тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості або більш тяжкого ступеню тяжкості виявлені не були.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що слідчий ОСОБА_7 прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження 0002141 за відсутності в діях водіїв складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слід окремо зазначити, що у своїй скарзі до слідчого судді ОСОБА_8 піддавав критичній оцінці висновки слідчого, наведені в постанові про закриття кримінального провадження, які стосувались фактичних обставин події ДТП, вважав, що проведення досудового розслідування є необхідним для додаткового огляду місця ДТП, призначення інженерно-транспортної експертизи без врахування пояснень свідків та врахування лише одних його пояснень, але висновки судово-медичних експертиз щодо встановлення ступнею тяжкості отриманих учасниками події тілесних ушкоджень не оспорював.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею перелічені процесуальні дії вчинені слідчим без надання аргументів про їх законність є неприйнятними, оскільки посилання судом першої інстанції на документи без відповідної конкретизації не дають підстави вважати про порушення засад безпосередності дослідження доказів.

Крім того, слід зазначити, що у супереч відповідних доводів апеляційної скарги, слідчий суддя в своєму рішенні не зазначає про те, що в діях ОСОБА_8 вбачається ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки встановлення вказаного факту не є предметом розгляду справи в розумінні ст. 303 КПК України.

Також не знайшли свого підтвердження аргументи ОСОБА_8 щодо застосування до нього процесуального примусу з боку слідчого та психічного тиску з боку інспектора ОСОБА_10 під час досудового розслідування, оскільки, а ні в матеріалах кримінального провадження, а ні в судовому засіданні у суді першої інстанції про цей факт не повідомлялось. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які скарги або звернення з цього приводу у відповідні органи.

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчим суддею за своїм внутрішнім переконанням було оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності. Крім того, слід зазначити, що у період з моменту внесення до ЄРДР відомостей кримінального провадження та до винесення слідчим ОСОБА_7 постанови про закриття кримінального провадження, ОСОБА_8 не порушувалось питання щодо недопустимості доказів, які можуть бути використані при прийняті процесуальних рішень, а тому доводи апелянта щодо цього також є неприйнятними.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт вказує на недопустимість в якості доказу висновку інженерно-транспортної експертизи №9-613 від 4 серпня 2020 року, що суперечить іншим його доводам, де він зазначає про те, що вказаним висновком встановлена вина в ДТП і ОСОБА_9 .

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що він був вимушений під примусом слідчого в день події після перебування в лікарні 3 липня 2020 року надавати пояснення, то вони спростовуються матеріалами справи, згідно яких ОСОБА_8 було допитано з приводу обставин події 13 липня 2020 року (а.с. 119 матеріалів кримінального провадження) та 14 серпня 2020 року (а.с. 140-141 матеріалів кримінального провадження). Пояснення апелянта у сукупності з іншими доказами були враховані слідчим ОСОБА_7 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження згідно мотивувальної частини вказаної постанови.

Щодо доводів апелянта про те, що висновки експертів №9-613, 9-719 також не є доказами, отриманими в передбаченому ч. 1 ст. 84 КПК України порядку, оскільки не містять підписів конкретного експерта в постанові про призначення експертиз, де слідчий попередив експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України, то вони також не заслуговують на увагу, у зв`язку із наступним.

Згідно п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції, за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи, експерт несе кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством, зокрема за ст. ст. 384, 385 КК України.

Так, зміст постанов слідчого про призначення експертиз відповідає вимогам вказаної Інструкції і порушення щодо їх складання колегія суддів не находить, оскільки чіткої вимоги про те, що у вказаних постановах повинні стояти підписи експертів, які попередженні про кримінальну відповідальність не існує.

При цьому слід вказати, що як із висновку експерта №9-613 від 4 серпня 2020 року та і із висновку №9-719 від 15 вересня 2020 року вбачається, що судові експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, про що свідчать їх підписи, наявні безпосередньо у письмових висновках експертиз (а.с. 188-197, 206-215 матеріалів кримінального провадження).

Відтак доводи апелянта про те, що вказані висновки експертиз є недопустимими доказами з огляду на порушення процедури попередження експертів про відповідальність спростовані матеріалами кримінального провадження.

Щодо інших доводів апелянта, то слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання ОСОБА_8 про проведення слідчих дій, які на його думку не були проведенні, зокрема, додаткового огляду місця ДТП за його - ОСОБА_8 участю, призначення інженерно транспортної експертизи із наданням експерту вихідних даних, визначених під час зазначеного додаткового огляду ДТП за його участю.

Єдине наявне в матеріалах кримінального провадження клопотання ОСОБА_8 стосується долучення до вказаних матеріалів відеодиску слідчим було задоволено та за наданою ним інформацією слідчим було 22 липня 2020 року призначено судову фототехнічну експертизу (а.с. 126-127-129, 132-139 матеріалів кримінального провадження).

Доводи апелянта про не врахування для проведення експертизи вихідних даних, таких як, пояснень його ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спростовуються змістом висновків експерта №9-613 від 4 серпня 2020 року та №9-719 від 15 вересня 2020 року.

Крім цього, як вбачається із пояснень ОСОБА_14 , останній був свідком обставин, що відбувались вже після зіткнення автомобілів, зіткнення транспортних засобів та їх руху до моменту зіткнення він не бачив (а.с. 57-60 матеріалів кримінального провадження). Наведене пояснює не зазначення у вихідних даних для призначення експертиз пояснень вказаного свідка з огляду їх не інформативності щодо обставин події.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо не вчинення слідчим всіх необхідних дій, неповноти досудового розслідування, неналежної перевірки всіх обставин справи свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи, що слідчим суддею прийнято правильне за суттю рішення, апеляційний суд, з огляду на повноваження надані ч. 3 ст. 407 КПК України, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову від 25 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0002141 від 4 липня 2020 року слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4