В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005506 від 03.11.2020 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця с. Вовчиці Заріченського району Рівненської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ) такого, що має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03.02.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, звільненого від його відбування з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців на підставі ст. 75 КК України;
за вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 29.10.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком 03.02.2015 і остаточно призначено за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2015 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 186 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 29.10.2015 року і остаточно призначено за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці;
за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11.06.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк п`ять місяців, звільненого по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
03.11.2020 приблизно о 21:30 ОСОБА_3 перебував у приміщенні магазину «Бершка» у ТРЦ «Дрім Таун» на просп. Оболонському, 1б у м. Києві, де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Бершка Україна», вчинене повторно.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня в той же час у тому ж місці в приміщенні магазину «Бершка» за вищевказаною адресою ОСОБА_3 шляхом вільного доступу повторно таємно з корисливих мотивів взяв з торгівельних стелажів товар, належний ТОВ «Бершка Україна», а саме: куртку (арт. 6359/551/800/04) у кількості 1 шт., вартістю 1 199,20 грн (без урахування ПДВ) та куртку (арт. 6359/551/600/04) у кількості 1 шт, вартістю 1 199,20 грн (без урахування ПДВ) та пішов до примірочної кімнати, де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись неуважністю працівників магазину, одягнув на себе вищевказаний товар.
Виконавши усі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, останній, маючи на собі одягнений неоплачений вищевказаний товар, направився до виходу з магазину «Бершка», однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину спрацювали антикрадіжні рамки та він був зупинений працівником служби охорони.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг спричинити ТОВ «Бершка Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 2398,4 грн (без урахування ПДВ).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що він, будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та будучи нещодавно звільненим за останнім вироком по відбуттю строку покарання, 03.11.2020 приблизно о 21:30, перебуваючи у приміщенні магазину «Бершка» у ТРЦ «Дрім Таун» на просп. Оболонському, 1б у м. Києві, у зв`язку з відсутністю одягу для влаштування на роботу, намагався викрасти дві куртки, однак не зміг довести злочин до кінця, оскільки при виході з магазину був зупинений працівником служби охорони. Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та щиро розкаявся, зробив для себе відповідні висновки.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставини кримінального провадження і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, жодних сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 в суду не викликало, за згодою учасників судового провадження та з огляду на позицію представника потерпілого ОСОБА_6 , який у своїй заяві просив судовий розгляд кримінального провадження проводити за його відсутності, суд розглянув кримінальне провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів, що характеризують особу останнього, а також процесуальних рішень стосовно речових доказів у кримінальному провадженні та стосовно затримання ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за обставин, коли останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання щире каяття відповідно до ст. 66 КК України та відсутність таких, що його обтяжує за ст. 67 КК України.
Зважив суд і на дані про особу винного, котрий на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має батька похилого віку, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду, та те, що обвинувачений є раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимості непогашені.
Враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також мотиви вчинення кримінального правопорушення та причини, внаслідок яких його не було доведено до кінця відповідно до положень ст. 68 КК України в сукупності зі ставленням ОСОБА_3 до вчиненого, а також з огляду на дані про особу останнього, та на те, що він вчинив незакінчене кримінальне правопорушення, зваживши на позиції захисника та обвинуваченого, які з огляду на встановлені обставини у кримінальному провадженні в сукупності просили призначити покарання у виді арешту в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а також на позицію прокурора про вид та строк покарання, суд приходить до висновку про призначення винному основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене і не вбачає підстав для призначення йому більш м`якого виду покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись положеннями статей 373, 374, 375, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання 03.11.2020.
Речові докази, а саме: дві куртки (арт. 6359/551/800/04 та арт. 6359/551/600/04), які було передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Бершка Україна» залишити за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1