Провадження № 11-кп/4820/666/20
Справа № 686/8458/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 2 ст. 189 КК України, Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2020 року за № 0000051 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою дію обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 05 листопада 2020 року включно.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що на початку серпня 2019 року він із власної ініціативи, через соціальну мережу «Фейсбук» познайомився з українкою, мешканкою м. Хмельницький, ОСОБА_10 та в місті Хмельницький і вирішили зустрічатись, а в подальшому почали спільно проживати.
За ініціативи ОСОБА_10 , в кінці серпня 2019 року в м. Хмельницький по вул. Проскурівській, неподалік будинку під № 46 відбулося знайомство ОСОБА_7 із матір`ю ОСОБА_10 - ОСОБА_11 .
В ході спілкування на побутові теми того ж дня, ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_12 , що батько ОСОБА_10 - ОСОБА_13 впродовж 35 років не виконує батьківські обов`язки по утриманню її доньки та мешкає в Російській Федерації. Саме в цей момент, в ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 у розмірі 5000 доларів США., шляхом вимагання.
З метою реалізації задуманого злочинного плану щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , шляхом вимагання в сумі 5000 доларів США, через пропрієтарне програмне забезпечення для Інтернет-телефонії «Sкуре» за ініціативи ОСОБА_7 відбулась розмова із ОСОБА_11 , в ході якої ОСОБА_7 , маючи на меті незаконне збагачення шляхом вимагання, переслідуючи корисливий мотив щодо заволодіння чужим майном, висунув ОСОБА_11 вимогу передачі йому коштів в сумі 5000 доларів США за вигадані розтрати, пов`язані з розшуком ОСОБА_13 . В ході тієї ж розмови ОСОБА_11 розуміючи безпідставність вимоги майнового характеру, усно відмовилась надавати зазначену суму коштів ОСОБА_7 .
В подальшому, в період часу з 02.02.2020 по 07.02.2020 ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через застосування технологій передачі медіа-даних у реальному часі для смартфонів, «Viber», у якому містилась сім карка з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , на мобільний термінал ОСОБА_11 в якому містилась сім картка НОМЕР_2 , надіслав ряд повідомлень, в яких останній висував вимоги ОСОБА_11 про передачу йому грошових коштів в сумі 5000 доларів СІІІА.
Надалі, за попередньою домовленістю по телефону, 12.02.2020, о 13 годині 58 хвилин ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_11 поряд із будинком № 38 по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому та продовжуючи свої злочинні дії на заволодіння грошових коштів потерпілої, висловив в усній формі повторно вимогу про необхідність надати йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США, при цьому попередив ОСОБА_11 про те, що у разі невиконання його вимоги потерпілу буде позбавлено життя.
Потерпіла, сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, погодилися на незаконні вимоги останнього.
Надалі, на виконання незаконної вимоги, за попередньою домовленістю по телефону, 14.02.2020 о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_11 зустрілася ОСОБА_7 поряд із будинком 38 по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому, де всупереч своїй волі, передала останньому грошові кошти у розмірі 120 000 гривень, які той поклав у внутрішню ліву кишеню своєї куртки.
Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 був викритий працівникам поліції, а отримані незаконнним шляхом грошові кошти вилучені.
Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання в Україні, врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вважає, що прокурором не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_7 має намір ухилятися від суду, а також не доведено наявність інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказує, що ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджав встановленню істини, і не має такого наміру, оскільки на всі запитання, які йому ставилися та будуть ставитися, дає та буде давати правдиві показання.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції мав би розглянути можливість застосування до ОСОБА_7 інших (альтернативних) запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання або домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Подане до суду першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В його обґрунтування прокурор посилався на те, що строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується, підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу останньому, не зменшились.

З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Враховано і особу обвинуваченого, зокрема те, що він є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання в Україні, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_15 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися. Отже, підстави для зміни міри раніше обраного запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні.
Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що суд не розглянув можливість застосування відносно обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів є безпідставними, оскільки, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд тим самим виключив можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, з чим і погоджується колегія суддів.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року, якою продовжено дію обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 листопада 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4