Справа № 303/6227/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/1088/20, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 січня 2021 року.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 . Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжких злочинів. Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою судом взято до уваги тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєні діяння, зокрема за передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Окрім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, що може призвести до зміни ними показань або відмови від давання показань, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім наявності вказаних ризиків, судом також враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, стан його здоров`я, що будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено. Приймаючи рішення судом також взято до уваги те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 становлять підвищену суспільну небезпеку. Тому, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . В ухвалі також вказується на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, що у зв`язку з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності. Судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час розпочато судовий розгляд й визначено порядок дослідження доказів, запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не обирався, а раніше обраний відносно нього запобіжний захід в іншому провадженні змінений на більш м`який. Крім того, суд дійшов висновку про те, що не втратив актуальності ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, що цей ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, та суворості покарання, що загрожує йому, у разі визнання винним. Судом також взято до уваги, що злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 становлять підвищену суспільну небезпеку. Тому, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважав доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, з огляду, на наведені вище ризики, передбачені ст. 177 КПК України в їх сукупності, а також того, що судовий розгляд справи лише розпочато, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 січня 2021 року включно, що строк перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого упродовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що судом порушені норми матеріального та процесуального права при застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апелянт необґрунтованими вважає висновки суду щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що вказані ризики є недоведеними. Стверджує, що відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що обвинувачений не подавав заяв чи клопотань про його доставку на розгляд апеляційної скарги, що у розгляді судового провадження приймає участь адвоката ОСОБА_7 , що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Висновок суду першої інстанції про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжких злочинів, у тому числі тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєні діяння, зокрема те, що за передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 становлять підвищену суспільну небезпеку, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу,- визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачується і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, що може призвести до зміни ними показань або відмови від давання показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.
Колегія суддів також вважає, що обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовано взято до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту потерпілого та свідків.
Окрім наявності вказаних ризиків, судом також враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, стан його здоров`я, що будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховані дані про особу обвинуваченого, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 унеможливлює тримання його під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З ухвали суду також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що судом таким дана належна оцінка.
В ухвалі суду також вірно зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час розпочато судовий розгляд й визначено порядок дослідження доказів, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не обирався, а раніше обраний відносно нього запобіжний захід в іншому провадженні змінений на більш м`який.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що діяння, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 були поєднані із застосуванням зброї та були спрямовані на заподіяння смерті потерпілої особи.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про доведеність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також про те, що запобіганню їх настання достатнім буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду, суд не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, а виходить лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які на переконання апеляційного суду свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінально протиправних дій.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.01.2021 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :