УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2021 Справа №607/391/21 Провадження №1-кс/607/244/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, без постійного місця проживання на території України, азербайджанця, громадянина Азербайджану, не працюючого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.186 КК України ( в редакції Закону №2617-VIIІ від 22.11.2018), ч.2 ст187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001816 від 19.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001816 від 19.08.2020 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 186, ч,2 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у травні 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи на центральному ринку м. Тернополя, побачили ОСОБА_15 , який постійно мав при собі значну суму готівкових грошей, оскільки займається купівлею-продажом валютних цінностей в м. Тернополі. В цей момент в ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів шляхом здійснення нападів з метою заволодіння чужим майном. З метою встановлення місця проживання потерпілого, його маршруту руху та підшукування місця для вчинення нападу почали слідкувати за потерпілим. У зв`язку і з цим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стало відомо про те, що потерпілий ОСОБА_15 проживає у АДРЕСА_1 , до місця роботи - ринку та у зворотному напрямку, добирається пішки та його маршрут проходить через провулок Цегельний.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 травня 2020 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою вчинення нападу на потерпілого та заволодіння його грошовими коштами, перебуваючи па ринку в м. Тернополі, почали спостерігати за ОСОБА_15 . Близько 21:50 год. ОСОБА_15 почав йти пішки в напрямку вул. Яремчука, маршрут до якої пролягав через провулок Цегельний.
Ібішов Канан та Ібішов Камран знаючи, що потерпілий ОСОБА_15 буде йти провулком Цегельний, прийняли рішення про здійснення нападу на останнього з метою заволодіння наявними у нього грошовими коштами.
Близько 22:05 год. 20 травня 2020 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , побачивши, що ОСОБА_15 рухається провулком Цегельний в напрямку вул. Карпенка в м. Тернополі, усвідомлюючи, що їх дії помітні, підійшли до останнього та зненацька нанесли йому удар у голову від чого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 нанесли потерпілому ряд ударів в область голови від чого останній втратив свідомість, тим самим застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя потерпілого.
Доводячи свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що їх дії помітні, відкрито зрізали за допомогою невстановленого слідством предмету сумку потерпілого в якій знаходилися грошові кошти в сумі 80 000 гривень.
Після чого з викраденими грошима останні втекли та в подальшому розпорядилися ними на свій розсуд чим завдали потерпілому ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того встановлено, що у серпні 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , перебуваючи на центральному ринку м. Тернополя, побачили ОСОБА_17 , яка постійно мала при собі значну суму готівкових грошей, оскільки займається купівлею-продажом валютних цінностей в м. Тернополі. В цей момент, в ОСОБА_14 та ОСОБА_16 виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів шляхом здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном. З метою встановлення місця проживання потерпілої, її маршруту руху та підшукування місця для вчинення нападу почали слідкувати за потерпілою. У зв`язку і з цим, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 стало відомо про те, що потерпіла ОСОБА_17 проживає у АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел 18 серпня 2020 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 знаючи про те, що ОСОБА_17 , проживає у АДРЕСА_2 почали очікувати її поблизу під`їзду вказаного будинку.
Близько 17:10 год. цього ж дня ОСОБА_14 та ОСОБА_16 перебуваючи у м. Тернополі поблизу під`їзду будинку по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_17 , дочекавшись потерпілу та усвідомлюючи, що їх дії помітні, на вказаній вулиці, підбігли до неї та нанесли їй удар в область грудної клітки та у живіт. В цей час ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що їх дії помітні, відкрито вирвали з рук сумку потерпілої у якій знаходилися грошові кошти різними валютами та номіналом, а саме 10 000 доларів США що відповідно до курсу НБУ становить 273 000 гривень, 1 100 доларів Канади що відповідно до курсу НБУ становить 22 693 гривні, 3 000 польських злотих що відповідно до курсу НБУ становить 22 080 гривень, 38 500 Російських рублів що відповідно до курсу НБУ становить 14 283,5 гривень, 200 фунтів стерлінгів що відповідно до курсу НБУ становить 7 144 гривень та 50 000 гривень та її особисті речі.
Після чого з викраденими грошима та речами останні втекли та в подальшому розпорядилися ними на свій розсуд чим завдали потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 389 200, 5 гривень.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , перебуваючи на центральному ринку м. Тернополя, побачили ОСОБА_18 яка постійно мала при собі значну суму готівкових грошей, оскільки займається купівлею- продажом валютних цінностей в м. Тернополі. В цей момент, в ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів шляхом здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном. З метою встановлення місця проживання потерпілої, її маршруту руху та підшукування місця для вчинення нападу почали слідкувати за потерпілою. У зв`язку із цим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 стало відомо про те, що потерпіла ОСОБА_18 проживає у АДРЕСА_3 , до місця роботи - ринку та у зворотному напрямку, добирається транспортом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 22 листопада 2020 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою вчинення нападу на потерпілого та заволодіння його грошовими коштами, почали очікувати ОСОБА_18 біля дому місця її проживання, а ОСОБА_16 перебуваючи на ринку в м. Тернополі почав спостерігати за потерпілою. Близько 17:30 год. ОСОБА_18 почала йти пішки до зупинки громадського транспорту біля «ТРЦ Збруч» де сіла на маршрутне таксі №5, та ОСОБА_16 в свою чергу підсів до неї та інформацію про те, що потерпіла повертається додому передав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Тоді близько 18:00 год. цього ж дня ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебуваючи у дворі біля будинку по АДРЕСА_3 усвідомлюючи що їх дії помітні, побачивши потерпілу підбігли до неї, де ОСОБА_13 почав виривати у неї сумку в якій знаходилося 60 000 гривень, в ході чого потерпіла не відпускала її та останній ударив її у голову від
чого потерпіла присіла та пустила сумку, в цей час ОСОБА_14 знаходився біля них та спостерігав за діями та надавав допомогу у подоланні опору зі сторони потерпілого з метою полегшення заволодіння майном.
Після чого з викраденими грошима та речами останні втекли та в подальшому розпорядилися ними на свій розсуд чим завдали потерпілій ОСОБА_18 , матеріальну шкоду на вказану суму.
У межах кримінального провадження 27.11.2020 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 4 ст.186 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), тобто у відкритому викраденні чужого майна у великому розмірі (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочинами, а також те, що ризики, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, а продовжують існувати. Такими, на думку слідчого є : ризик переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду; ризик знищення, або спотворення будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2020 про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 23.01.2021, а для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих, процесуальних дій, спрямованих на встановлення інших осіб, причетних до злочинної діяльності, місця знаходження та вилучення речових доказів, одягу, мобільних телефонів, записників, комп`ютерної техніки, грошових коштів та іншого майна, здобутого внаслідок вчинення злочинів.
На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_10 злочинів, а саме те, що в кожному випадку, з метою забезпечення подолання опору потерпілих та доведення злочинного умислу до кінця, напади на потерпілих підозрюваними здійснювалися групою осіб, у темну пору доби, без попереднього висловлення намірів застосування насильства, а також те, що у двох із трьох злочинів, об`єктом злочинних дій були менш захищені особи жінки, а під час нападу на ОСОБА_15 , йому було нанесено ряд ударів в область голови від чого потерпілий втратив свідомість, тим самим застосувавши до нього насильство, яке є небезпечним для життя потерпілого, свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Також слідчий просив врахувати відсутність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та заробітку на території України, рухомого та нерухомого майна у власності, міцних соціальних зв`язків. Слідчий вважає, що вказані обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, також просить врахувати, що 06.01.2021 першим заступником прокурора Тернопільської обласної прокуратури було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001816 від 19.08.2020 до трьох місяців.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_10 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , посилаючись на тяжкість злочинів у вчиненні яких останній підозрюється та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Просив врахувати, що до закінчення строку тримання під вартою закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні неможливо в зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих і процесуальних дій. На думку прокурора підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 немає. Також прокурор просив врахувати відсутність у підозрюваного ОСОБА_9 на території України постійного місця роботи, сім`ї, постійного місця проживання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, просив обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою - домашній арешт, оскільки, на його переконання, заявлені слідчим ризики відсутні, а підозра необґрунтована у зв`язку з невстановленням органом досудового розслідування причетності ОСОБА_9 до інкримінованих йому злочинних діянь. Обгрунтовуючи наявність підстав для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник вказав, що ОСОБА_13 проживає в цивільному шлюбі з громадянкою України, в належному їм на праві спільної власності приватному будинку, який знаходиться в с.Біла Тернопільського району. Крім того захисник звернув увагу на відсутність даних щодо легальності знаходження у потерпілої значної суми коштів, незаконне заволодіння яких ставиться у вину ОСОБА_10 .

Підозрюваний ОСОБА_13 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001816 від 19.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 186, ч,2 ст.187 КК України.

27.11.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2, ч.4 ст.186 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб; відкритому викраденні чужого майна , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою осіб, а також відкритому викраденні чужого майна у великому розмірі (грабіж) , поєднаному з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою осіб.
27.11.2020 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стосовно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23.01.2021, із визначенням застави у розмірі 147 140 гривень, як альтернативного запобіжного заходу.
28.12.2020 ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_9 в частині визначення застави.
06.01.2021 першим заступником прокурора Тернопільської обласної прокуратури було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001816 від 19.08.2020 до трьох місяців.
Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.186 КК України ( в редакції Закону №2617-VIIІ від 22.11.2018), ч.2 ст187 КК України, яка, підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001816 від 19.08.2020, протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду, протоколами допиту потерпілих, свідків; висновками експертів; протоколами пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_13 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик того, що ОСОБА_13 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_10 , в тому числі інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Також слідчий суддя вважає таким, що не зменшився ризик знищення, схову, або спотворення підозрюваним ОСОБА_19 будь-якої із речей, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки на даний час залишається не відшуканим майно, одержане від злочинної діяльності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх свідків та очевидців кримінальних правопорушень, деякі з яких можуть бути відомі ОСОБА_10 , та на яких підозрюваний може впливати з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, та враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних провопорушеннь, беручи до уваги, що останній не є працевлаштованим, не має офіційного та постійного законного заробітку, міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання на території України, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках даного кримінального провадження, окрім вищезазначених, також наявний ризик у вигляді можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення .

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_13 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі й домашнього арешту, про застосування якого ставить питання захисник ОСОБА_5 , не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ. Поряд з цим слідчий суддя враховує відсутність у ОСОБА_9 постійного місця проживання, роботи та міцних соціальних зв`язків на території України, а тому слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, допитати усіх свідків та очевидців, які ще не допитані, провести слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення інших осіб, причетних до злочинної діяльності, місця знаходження та вилучення речових доказів, одягу, мобільних телефонів, записників, комп`ютерної техніки, грошових коштів та іншого майна, здобутого в наслідок вчинення злочинів а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

Разом з тим, клопотання захисника підозрюваного про застосування відносно ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не може бути задоволене, з підстав того, що обставини, зазначені захисником, зокрема, про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання на території України, залишились не підтвердженими і такі не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено. Наведені ж захисником ОСОБА_5 міркування щодо легальності знаходження у потерпілої значної суми коштів, незаконне заволодіння якої ставиться у вину ОСОБА_10 , також не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів. До того ж оцінка доказів на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею перевірці не підлягають, а тому не є слушними доводи сторони захисту в цій частині.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Нормами частини 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На переконання слідчого судді, наведені обставини в сукупності з обсягом встановлених у даному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчить про відсутність підстав вважати, що у разі визначення застави вона може бути достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Поряд з цим слідчим суддею враховується і те, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні злочинів, вчинених із застосуванням насильства, а також те, що вирішуючи питання про продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст.186 КК України ( в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) та ч.2 ст.187 КК України, до 23 год. 59 хв. 27.02.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним,в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1