УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0002319 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.08.2020 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добра Криниця, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України.

-якою продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 1 жовтня 2020 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 01.10.2020 р., включно. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що на даний час зникли ризики, які вказані в клопотанні прокурора. Звертає увагу, що перебуває у громадянському шлюбі, має стабільну роботу, має на утриманні неповнолітню доньку та матір, яка погано самостійно рухається.

Вважає, що застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, а тому просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 28.06.2019 р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 23.06.2020 р. строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено до 21.08.2020 р. включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в зв`язку з тим, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшився та неможливістю завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, а захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 серпня 2020 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 1 жовтня 2020 р. включно. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що запобігти передбаченому законом ризику інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0002319 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 21 серпня 2020 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, не зник та продовжує існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середнього ступеня тяжкості із застосуванням насильства у період невідбутого покарання, раніше судимий за вчинення злочину із застосуванням насильства, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи. Судове провадження на даний час триває.

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаному ризику.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризику, передбаченого ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 серпня 2020 року якою ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 1 жовтня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: