Номер провадження: 11-кп/813/2249/20
Номер справи місцевого суду: 521/4483/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року у кримінальному провадженні №0000038 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, без адреси реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000038 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України на 60 днів, тобто до 22.12.2020 року.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 .

Рішення суду мотивовано тим, що обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено, а наявні ризики можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, які ще не допитані, свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду необґрунтованою та безпідставною.

Вважає, що судом не враховано вагомість наявних доказів та даних про особу обвинуваченого, а вказані в ухвалі ризики на сьогоднішній день припинили своє існування.

Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має місце реєстрації та постійне місце проживання, на його утриманні перебуває матір, інвалід І групи, дружина та неповнолітня дитина, що свідчить про міцність соціальних зв`язків. Крім того зазначає, що обвинувачений хворіє на ВІЛ-інфекію та вірусний гепатит С, тому потребує кваліфікованої медичної допомоги, що є неможливим в умовах тримання під вартою.

Обставини, встановлені суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 23.01.2019 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном і розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 спостерігав за навколишнім оточенням, а ОСОБА_9 в цей час підбіг ззаду до потерпілого ОСОБА_10 та наніс тілесні ушкодження, від яких останній впав на землю та втратив свідомість. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заволоділи майном потерпілого на загальну суму 1378 гривень 90 копійок.

Після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму та тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 23.01.2019 року о 21:23 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном і розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 спостерігав за навколишнім оточенням, а ОСОБА_9 підбіг ззаду потерпілої ОСОБА_11 , затулив рот та відтягнув у бік неосвітленої ділянки, де ліктем правої руки наніс потерпілій удар в голову в результаті якого потерпіла впала та намагалась позвати на допомогу.

Після чого ОСОБА_9 з метою подолання опору наніс удар правою ногою в голову, спричинивши тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, середніх та легких від яких остання втратила свідомість та заволоділи майном потерпілої на загальну суму 9950 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає в м. Одесі та є особою, яка в силу ст. 89 КК України не судима, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів за які законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна. Інші анкетні дані матеріали справи не містять.
При цьому апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані про наявність на утриманні у обвинуваченого дружини, неповнолітньої дитини та його матері, оскільки будь яких належних доказів на підтвердження зазначеної обставини, стороною захисту апеляційному суду не надано. Натомість, з долученої характеристики та свідоцтва про народження не зрозуміло, яке саме відношення має неповнолітня дитина до обвинуваченого, оскільки зазначена захисником дитина вказана за іншим прізвищем ОСОБА_13 .
Вказані обставини не можуть свідчати про наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини та вказують на те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкий та особливо тяжкий злочини.
Також враховуючи наведені вище обставини та поведінку обвинуваченого на час вчинення правопорушення у складі групи осіб із застосування фізичного насилля, апеляційний суд вважає, що обвинуваченийматиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з заволодінням чужого майна, оскільки не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Крім того, апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані щодо доводів про тяжкий стан здоров`я та необхідності надання кваліфікованої медичною допомоги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано.
За наведених вище обставин, апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше під час обрання запобіжного заходу ризиків, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого та особливо тяжкого злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту та доводи прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені тримаються під вартою більш ніж понад 1 рік, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року у кримінальному провадженні №0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,- залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розгляду кримінального провадження у розумний строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4