печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1872/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання про вирішення спору про підслідність у рамках досудового розслідування у кримінальних провадженнях№0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року та про зобов`язання вчинити дії.

В обгрунтування поданої скарги, заявник вказує, що ним, 12.01.2021 року було подано клопотання до Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу в порядку вирішення спору про підслідність, на підставі статті 220 КПК України, проте вказане клопотання в строк, визначений ст. 220 КПК України розглянуте не було, в зв`язку з чим просить слідчого суддю визнати протиправоною бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання та зобов`язати Генерального прокурора України розглянути клопотання від 12.01.2021 року та вирішити по суті спір щодо підслідності кримінального провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги поданої скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, просив відмовити.

Вивчивши скаргу, вислухавши пояснення учасників та дослідивши долучені до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що 26.07.2019 року кримінальне провадження №0000496 від 05.11.2014 року було закрито постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

21.10.2019 року Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 прийнято постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000496 від 05.11.2014 року, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було доручено Національному антикорупційному бюро України.

За твердженням заявника підслідність кримінального провадження №0000496 від 05.11.2014 року була визначена за Національним антикорупційним бюро України з порушенням вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» усі працівники Національного бюро зобов`язані вживати заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Відповідно до п.5-6, 9 ч.1 ст.8 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», директор Національного антикорупційного бюро України, зокрема, видає у межах повноважень накази і розпорядження, дає доручення, які є обов`язковими для виконання працівниками Національного антикорупційного бюро України, призначає на посади та звільняє з посад працівників НАБУ, а також визначає порядок заохочення осіб, які надають допомогу в попередженні, виявленні, припиненні і розслідуванні кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді директораНаціонального антикорупційного бюро України, має повноваження щодо призначення та звільнення детективів, приймає рішення щодо заохочення або притягнення до дисциплінарної відповідальності детективів, що створює конфлікт інтересів щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

За змістом наведених норм, за наявності у керівника Національного антикорупційного бюро України конфлікту інтересів щодо учасника кримінального провадження, проведення детективами досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року порушує вимоги ч.2 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченого цим Кодексом.

Віповідно до ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Виходячи з положень вищенаведених статей та матеріалів скарги, що підтверджують необґрунтованість підозри та наявність у директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 конфлікту інтересів у Генерального прокурора є підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про вирішення спору про підслідність у кримінальних провадженнях№0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року шляхом доручення здійснення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях іншому органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

12.01.2021 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подав через скриньку клопотання до Генерального прокурора , в порядку статті 220 КПК України, про вирішення спору про підслідність в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях№0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року та доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Однак, вимоги вказаної статті, уповноваженою особою Генеральної прокуратурою України у вказаному кримінальному провадженні не виконано.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, в тому числі бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Згідно ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, вчиненого народним депутатом України, іншим органам досудового розслідування, крім Національного антикорупційного бюро України та центрального апарату Державного бюро розслідувань відповідно до їх підслідності, визначеної цим Кодексом.
Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови Генерального прокурора) про вирішення заявленого заявником клопотання від 12.01.2021 року.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що Генеральним прокурором не дотримано вимог ст. 36, 220, 307 КПК України, не розглянуто клоптання адвоката ОСОБА_3 від 12.01.2021 року та не вирішено по суті питання щодо підслідності кримінальних проваджень, при наявності можливого конфлікту інтересів.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, а також те, що розгляд провадження відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт бездіяльності не надав слідчому судді відомостей щодо дотримання вимог ст.36, 220, 307 КПК України при розгляді клопотання від 12.01.2021року адвоката ОСОБА_3 , вважаю наявними підстави для часткового задоволення скарги.

Що стосується вимоги скарги в частині зобов`язання Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях іншому органу досудового розслідування, то вони задоволенню не підлягають оскільки є необгрунтованими, а відтак скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання адвоката ОСОБА_3 про вирішення спору про підслідність у кримінальних провадженнях № 0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року.
Зобов`язати Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 про вирішення спору про підслідність у кримінальних провадженнях № 0000496 від 05.11.2014 року, №0001195 від 21.12.2019 року, №0001196 від 21.12.2019 року, №0001197 від 21.12.2019 року та вирішити спір про підслідність, з урахуванням мотивувальної частини ухвали.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1