Справа № 301/2014/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 13 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636 відносно
ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Приборжавське, мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні має 1 неповнолітню дитину, громадянки України, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
29 січня 2020 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_3 , працюючи на посаді контролер-касира (на 0,75 ставки посадового окладу) ТВБВ №10006/049 філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», будучи матеріально-відповідальною особою, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 березня 2010 року, який укладений між нею як працівником та філією - Закарпатського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на привласнення чужого майна, яке було їй ввірене та перебувало в її віданні, грубо порушуючи вимоги п.2.7, п.2.8 розділу 2 глави IV Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженою постановою правління АТ «Ощадбанк» від 13.12.2012 № 693 (зі змінами та доповненнями), положення посадових інструкцій контролера - касира ТВБВ №10006/049 філії - Закарпатського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», та посадову інструкцію від 01.09.2013 року, з якою ОСОБА_3 ознайомлена під розпис в частині забезпечення повної схоронності готівки, цінностей, цінних бланків та іншого майна і обладнання закріпленого за нею, умисно, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи на своєму робочому місці в ТВБВ №10006/049, що за адресою: с. Кушниця, вул. Центральна, 22, Іршавського району, Закарпатської області, привласнила готівкові кошти, що належать ПАТ «Державний ощадний банк України» в національній валюті в сумі 51 979 гривень 45 копійок, в іноземній валюті в сумі 550 доларів США та 100 євро, що разом в гривневому еквіваленті складає 68296 гривень 52 копійки, які знаходилися у її правомірному володінні, та в подальшому обернула їх на свою користь. Внаслідок дій ОСОБА_3 ПАТ «Державний ощадний банк України» завдано майнову шкоду на суму 68296 гривень 52 копійки.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі та фактичні обставини справи не оспорювала. Показала, що 29.01.2020 року зранку вона перебувала на робочому місці, коли їй терміново знадобилися готівкові кошти. Оскільки піти додому за грошима вона не мала можливості, вирішила взяти ввірені їй гроші з каси, маючи намір згодом їх повернути. Після вилучення нею з каси коштів, у відділенні банку почалася ревізія, під час якої було виявлено нестачу готівкових коштів. Того ж дня нею повернуто банку кошти у повному обсязі. У вчиненому щиро покаялася, обіцяла більше не порушувати закон, просила врахувати, що на її утриманні перебувають чоловік інвалід 2 групи, неповнолітня дочка та дочка-студентка. Просила призначити їй покарання у виді штрафу.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, матеріальних претензій до обвинуваченої не заявив.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши покази обвинуваченої, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 доведена у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні та дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України.
Обираючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.
Те, що обвинувачена винною себе визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, добровільно відшкодувала завдану шкоду, суд враховує як обставини, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість злочину та особу винної, а саме: ОСОБА_3 раніше судимою не була, вину визнала, у вчиненому покаялася, добровільно відшкодувала завдану шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні чоловіка інваліда 2 групи, неповнолітню дочку та дочку-студентку, на обліку у нарколога не перебуває.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 5 ч. 3 КК України, з урахуванням висновку ВСУ від 22.05.2014 року по справі №5-6кс14, при визначенні обвинуваченій міри покарання слід застосовувати норми ст.191 ч.1 КК України в редакції, що діяли на день вчинення правопорушення.
Враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що покарання у виді максимального штрафу, що передбачений санкцією ст. 191 ч.1 КК України в редакції, що діяла на час вчинення злочину (редакція від 16.01.2020 року), без позбавлення права обіймати посади, пов`язані із зберіганням матеріальних цінностей, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для призначення більш суворого виду покарання, з числа передбачених за вчинений злочин, не має.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 191 ч.1 КК України (в редакції від 16.01.2020 року), ст. ст368-370, 374, 394 ч.2 КПК України,
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., що відповідає 50 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані із зберіганням матеріальних цінностей.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати представнику потерпілого.

Головуюча: ОСОБА_1