Справа № 134/1892/20
Провадження №11-кп/801/197/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, громадянина Грузії, освіта середня, неодруженого, не працюючого, до засудження зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.07.2008 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі
-24.06.2016 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст. 185, ч.5 ст. 72 КК України до 4 місяців арешту. Зараховано строк попереднього увязнення з 24.06.2016 року по 25.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
-19.03.2019 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі
по даній справі засуджений 20.01.2020 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років обмеження волі
про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково
за участю сторін провадження:
прокурора : ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року подання начальника ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)», погоджене з головою спостережної комісії Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 задоволено.
Звільнено ОСОБА_7 , засудженого 20.01.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років обмеження волі, умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 15 днів.
Роз`яснено засудженому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом не відбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України.

Непогодившись з ухвалою суду, прокурор Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Крижопільський виправний центр №113» про застосування ОСОБА_7 ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що поскільки ОСОБА_7 , який був засуджений вироком Приморського районного суду м.Одеси 20.01.2020 року за ч.2 ст.185, ст.71, ст.72 КК України, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2020 року зараховано в строк покарання час слідування під вартою до виправного центру з 20.02.2020 року по 14.03.2020 року включно, а саме 24 дні з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, необхідну частину покарання для застосування ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 відбув 23.10.2020 року та відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.3. ч.3 ст. 81 КК України, але настав у звязку із застосуванням до нього ч.5 ст.72 КК України, що в даному випадку є недостатнім для обєктивного висновку, що засуджений за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В період відбування покарання на ОСОБА_7 накладено одне стягнення та лише один раз він заохочувався.
У ДУ «Крижопільський виправний центр №113» ОСОБА_7 з 25.11.2020 року та протягом вказаного часу заохочення не отримував, згідно характеристики раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив і знову став на шлях вчинення злочинів, законні вимоги персоналу установи виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи, до виробничого процесу не залучався.
На думку прокурора, враховуючи всі обставини та дані про особу ОСОБА_7 , засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що стало підставою для неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та згідно ст. 409, 411, 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував проти задовлення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції неповно та не всебічно дослідив особу засудженого та інші необхідні обставини для прийняття правильного рішення, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.01.2020 року .
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2020 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру з 20.02.2020 року по 14.03.2020 року включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Початок строку: 10.10.2019 року, кінець строку: 06.05.2022 року.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив та знову став на шлях вчинення злочинів.
Необхідну частину покарання для застосування ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 відбув 23.10.2020 року.
Право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання виникло у ОСОБА_7 у зв`язку із застосуванням до нього вимог ч. 5 ст. 72 КК України згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2020 року.
В даному випадку строк, який фактично відбув ОСОБА_7 є недостатнім для об`єктивного висновку, що засуджений за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно характеристики, виданої ДУ «Крижопільський виправний центр №113» від 21.12.2020 року, засуджений ОСОБА_7 за час перебування з 06.08.2020 року по 25.11.2020 року у ДУ «Олександрівський виправний центр № 104» зарекомендував себе посередньо, заходи стягнень та заохочень не застосовувалися.
З 25.11.2020 року ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ « Крижопільський виправний центр № 113». По прибутті в установу був поміщений в окреме приміщення для новоприбулих засуджених де перебуває на даний час.
Відповідно до довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_7 від 21.12.2012 року за виконання робіт з благоустрою установи, благоустрій відділення СПС, сумлінне ставлення до своїх обовязків в II кварталі 2020 році в Ширяєвському ВЦ № 111 отримано подяку постанова від 30.06.2020 року, за самостійне відкриття камерного приміщення в СІЗО м.Одеси отримано стягнення у виді 10 діб карцеру постанова № 204 від 19.02.2020 року.

Наявність заохочення, підтримання соціальних відносин із рідними самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання .
Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.
Як убачається з матеріалів провадження, докази на підтвердження сумлінної поведінки і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання ОСОБА_7 відсутні.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що Крижопільський районний суд неправильно застосував ст. 81 КК України, внаслідок чого ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційною інстанцією.
Апеляційна скарга прокурора з наведених в ній мотивів підлягає до задоволення.
Враховуючи доводи апеляційної скарги прокурора, обставини провадження, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення подання начальника Державної установи «Крижопільський виправний центр № 113» про застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України, оскільки дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з поданням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати умовно- дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :

Задоволити апеляційну скаргу прокурора.
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.12.2020 року про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Відмовити у задоволенні подання Державної установи «Крижопільський виправний центр № 113» про застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4