Ухвала
Іменем України

05 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 629/4897/17
провадження № 51-506 км 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року.
Вказаною ухвалою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_4

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженої ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року про приведення вироку Московського міського суду Російської Федерації щодо ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції

у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування посилається на те, що апеляційний суд неправомірно не взяв

до уваги обставини, які захисник зазначав у своїй заяві як нововиявлені для перегляду ухвали Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року,

та невірно оцінив їх.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії ухвали, у своїй заяві захисник ОСОБА_4 указувала на те, що 04 лютого 2019 року ОСОБА_5 зверталася до Уповноваженого Верховної ради з прав людини із клопотанням про можливість

її помилування або будь-яким іншим чином просила переглянути її справу, відповідь на яке вона отримала 19 березня 2019 року під час перебування у Держаній установі «Качанівська виправна колонія (№ 54)». Окрім цього 19 лютого та 19 липня 2019 року під час особистого прийому засуджених представниками Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_5 зверталась за допомогою щодо перегляду кримінальної справи щодо неї, якій було роз`яснено порядок звернення до судових

та правоохоронних органів. Вказані обставини захисник вважала нововиявленими, які стали відомі після ухвалення рішення апеляційним судом та які мають істотне значення для прийняття відповідного рішення щодо поновлення засудженій ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2018 року.

Крім того у своїй заяві захисник вказувала, що працівниками Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», до якої ОСОБА_5 прибула

з Російської Федерації, процесуальних прав їй не роз`яснювали. ЇЇ права були роз`яснені після прибуття до Державної установи «Качанівська виправна колонія

(№ 54)» 04 лютого 2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.
Посилалася на те, що 03 лютого 2019 року ОСОБА_5 зверталася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, в задоволенні якої було відмовлено з причини того, що ухвала місцевого суду від 18 січня 2019 року вже набрала законної сили.
Крім того захисник у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду зазначала, що під час судового розгляду в суді першої інстанції було порушено право ОСОБА_5 на захист, оскільки всупереч вимогам ч. 2 ст. 603 КПК її не викликали в судове засідання та не залучили захисника,

хоча вона засуджена за особливо тяжкий злочин, де участь захисника

є обов`язковою. При апеляційному розгляді ОСОБА_5 теж не була забезпечена участю захисника в судовому засіданні.

Частиною 2 ст. 459 КПК передбачено, що нововиявленими обставинами є: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення,

яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як встановлено апеляційним судом, доводи захисника про те, що засуджена ОСОБА_5 зверталась до Уповноваженого Верховної ради з прав людини

та представника Харківської місцевої прокуратури №5 із клопотаннями

про можливість її помилування або будь-яким іншим чином просила переглянути

її справу, не мають відношення до питання поновлення строку на апеляційне оскарження рішення районного суду.
При ухваленні рішення апеляційним судом було ретельно досліджено клопотання засудженої та всі наведені в ньому обставини поважності причин пропуску ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження ухвали районного суду, надано відповідні оцінки та висновки з чим погодився Верховний Суд, відповідно

до постанови від 19 березня 2020 року.
Зважаючи на вищевказане колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку,

що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_4 , не можна вважати нововиявленими.
Також апеляційний суд визнав доводи захисника про порушення прав засудженої

ОСОБА_5 на захист безпідставними.
Таким чином захисник ОСОБА_4 у своїй заяві про перегляд

за нововиявленими обставинами ухвали Харківського апеляційного суду

від 26 листопада 2019 року не навела для цього підстав, передбачених ст. 459 КПК.
За таких обставин апеляційною інстанцією прийнято обґрунтоване рішення про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Касаційна скарга не містить доводів про істотне порушення судом апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення або призвели

до порушення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Оскільки з касаційної скарги захисника та доданої до неї копії судового рішення суду апеляційної інстанції не вбачаються підстави для її задоволення, колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3