Ухвала

Іменем України
14 грудня 2020 року

м. Київ
Справа № 750/8441/19

Провадження № 51 5644 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше у порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 1, ст. 307 ч. 2 КК України.
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджено:

- за ст. 307 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ст. 307 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією частини майна, що є його власністю.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією частини майна, що є його особистою власністю.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вказано рахувати з часу його фактичного затримання, зарахувавши у строк відбування покарання час тримання його під вартою з 06 червня 2019 року по 18 липня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 7 850 грн. 50 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.06.2019 року.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 умисно, незаконно, з корисливих мотивів у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,04984 г, який незаконно, зберігаючи при собі, переніс до місця свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 .
Після цього ОСОБА_4 , діючи з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), перебуваючи за місцем свого фактичного місця проживання за вищезазначеною адресою, у невстановлений досудовим розслідуванням час упакував придбаний ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,04984 г у згорток фольги та продовжив незаконно його зберігати з метою збуту.

31 травня 2019 року о 10 год. 51 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, викинув ОСОБА_6 з вікна вищезазначеної квартири наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,04984 г, упакований у згорток фольги, після чого отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150 грн. у якості плати за наркотичний засіб, збувши таким чином наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,04984 г, за грошові кошти в сумі 150 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно, повторно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0522 г, який упакував у згорток фольги та продовжив незаконно, повторно зберігати при собі з метою збуту.
06 червня 2019 року близько 14 години ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут ОСОБА_6 , наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон), незаконно переніс, зберігаючи при собі зазначений наркотичний засіб, до прилеглої до будинку № 20 по вул. Рокосовського в м. Чернігові території, де сховав між гілками одного з дерев, які там росли, упакований у згорток фольги наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0522 г, після чого повідомив у телефонній розмові ОСОБА_6 своє місце знаходження та залишився її чекати.
06 червня 2019 року о 14 годині 02 хвилині, знаходячись на прилеглій до будинку № 20 по вул. Рокосовського в м. Чернігові території, ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_6 та отримав від неї грошові кошти у сумі 150 грн. у якості оплати за наркотичний засіб, після чого вказав їй на дерево, де знаходився вищезазначений згорток фольги з наркотичним засобом, чим потворно, незаконно збув ОСОБА_6 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0522 г за грошові кошти в сумі 150 грн.
Також ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці повторно, умисно, з метою подальшого незаконного збуту, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 1,30435 г., який незаконно, зберігаючи при собі, переніс до квартири за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , де продовжив незаконно зберігати з метою збуту.
Після цього ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщенні вищезазначеної квартири, розфасував незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - метадон (фенадон) загальною масою 1,30435 г у 23 згортки фольги та продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту в кімнаті квартири, в якій він фактично проживав за вищезазначеною адресою.

06 червня 2019 року працівниками поліції під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 у кімнаті, в якій проживав ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 23 згортки фольги з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) загальною масою 1,30435 г.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , змінено вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2019 року та пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання: за ст. 307 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі; за ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, що є його власністю. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/2 майна, що є його власністю. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить змінити вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 та призначити йому остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього відповідних обов`язків. Не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , захисник вважає, що призначене засудженому покарання судом першої інстанції без застосування ст.ст. 69, 75 КК України та апеляційним судом без застосування ст. 75 КК України є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі. В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що ОСОБА_4 сприяв органам досудового слідства у розкритті злочину добровільно видав працівникам поліції наркотичний засіб, справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, де ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та щиро розкаявся. Також належним чином не враховано те, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у нарколога та під наглядом психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина, 2008 року народження, а також матір похилого віку, яка потребує лікування та догляду. Вважає, що ОСОБА_4 зробив відповідні висновки та чітко усвідомив свою протиправну поведінку.
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З доданих до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та під наглядом психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи, на утриманні має малолітнього сина, 2008 року народження, а також матір похилого віку, яка потребує лікування та догляду. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції зробив висновок про неможливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в мінімальних межах санкцій ст. 307 ч. 1, ст. 307 ч. 2 КК України та на підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначивши покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При розгляді апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покаранняперевірив, визнав їх частково обґрунтованими і своє рішення про необхідність призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України належним чином мотивував. При цьому апеляційний суд визнав обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, такими, що значним чином впливають на вид та розмір призначеного покарання. Крім того, апеляційний суд врахував позитивні характеристики ОСОБА_4 , відсутність тяжких наслідків від вчинених злочинів, термін його перебування під вартою та дотримання ним обов`язків, передбачених в разі внесення застави, чітке усвідомлення ОСОБА_4 його протиправної поведінки та готовність понести заслужене покарання, що, на думку апеляційного суду, є підтвердженням того, що ОСОБА_4 зробив для себе відповідні висновки. Також апеляційний суд врахував і те, що ОСОБА_4 одружений, є батьком малолітньої дитини, має матір похилого віку, яка потребує догляду та лікування, є офіційно працевлаштованим в ТОВ «Оріон» експедитором, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, його стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та те, що тривале перебування позбавлення волі можливо матиме негативні наслідки для нього.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, змінивши вирок суду першої інстанції в цій частині, та призначивши йому покарання нижче від нижчої межі, передбаченої санкціями ст. 307 ч. 1 та ст. 307 ч. 2 КК України з конфіскацією майна. При цьому апеляційний суд обґрунтовано не знайшов підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги у цій частині.
Покарання засудженому ОСОБА_4 призначено судом апеляційної інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Усі обставини, що пом`якшують покарання, та дані про особу ОСОБА_4 , на які захисник вказує у касаційній скарзі, були враховані апеляційним судом та їм була дана правильна оцінка.
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення, зміни вироку та ухвали щодо ОСОБА_4 та застосування до нього ст.ст. 75, 76 КК України немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3