ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1-199/2010 Номер провадження 11/814/9/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про залишення апеляційної скарги прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2020 року без розгляду, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2020 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2010 року.

Поновлюючи засудженому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2010 року місцевий суд в своїй ухвалі визнав причини пропуску визначеного законом строку на апеляційне оскарження поважними.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав на неї апеляцію, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2010 року, згідно з яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

За позицією прокурора, ухвала суду є незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Як вважає прокурор, висновки суду щодо наявності підстав для відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2010 року не ґрунтуються на вимогах процесуального закону та суперечать матеріалам справи.

Зокрема, прокурор вказує на те, що ухвалюючи рішення щодо задоволення клопотання захисника про відновлення строку на апеляційне оскарження, судом безпідставно не взято до уваги те, що відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадження підтвердження про вручення документів Управління Федеральної служби виконання покарань у Воронежській області Російської Федерації, 17.03.2011 ОСОБА_7 отримав копію вироку Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11.05.2010 (а.с.4 т.5). 31.05.2011 судом було винесено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с. 6,7 т. 5).

24.05.2016 Крюківським районним судом міста Кременчука було направлено клопотання про видачу та етапування засудженого у зв`язку із необхідністю виконання вироку Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.05.2010, яке було задоволено та фактично виконано 03.02.2017, що вбачається із повідомлення Полтавської установи виконання покарань № 23 про екстрадицію з слідчого ізолятору м. Воронеж Російської Федерації ОСОБА_7 для виконання вироку Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11.05.2010.

Посилаючись на положення ч. 3 ст. 349 КПК України в редакції 1960 року, відповідно до яких апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, стверджує, що ОСОБА_7 17.03.2011 отримавши копію вироку Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.05.2010, протягом більше 9 років не вчинив будь-яких дій щодо його оскарження та пропустив строки, передбачені ст. 349 КПК України в редакції 1960 року.

Крім того, вказує, що засуджений 03.02.2017 фактично прибув на територію України для відбування покарання за вироком Крюківського районного суду та протягом більше 3 років не звертався з апеляційною скаргою та завами про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску строків оскарження та бажання подачі апеляційної скарги.

Стверджує, що ОСОБА_7 протягом всього часу відбування покарання за вироком Борисоглібського міського суду Воронежської області жодного разу не звертався до компетентних органів Російської Федерації у сфері міжнародного співробітництва з метою отримання документів з кримінальної справи № 199/2010 для ознайомлення.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 направив клопотання, в якому стверджує, що системний аналіз приписів ст. 353 КПК України 1960 року свідчить про те, що оскарженню в апеляційному порядку підлягають лише ухвали про визнання апеляції такої, що не підлягає розгляду у зв`язку з її поданням з пропуском процесуального строку та про відмову у відновленні процесуального строку і визнання апеляції такою, що не підлягає розгляду.

З огляду на те, що ухвала суду першої інстанції про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, захисник просить відмовити в прийнятті до розгляду апеляції прокурора на ухвалу суду від 30 жовтня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , заперечення засудженого та його захисника, які підтримали свою позицію щодо відсутності підстав для перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України 2012 року, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Апеляційні скарги у кримінальних справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України 1960 року (в останній редакції) апеляційні скарги на судові рішення, визначені у ст. 347 цього Кодексу, можуть бути подані протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Пропущений строк може бути відновлений у випадку і в порядку, передбачених статтею 353 КПК України 1960 року, тобто за клопотанням особи, яка має право на оскарження вироку, до суду, що його постановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КПК України 1960 року, у разі подання апеляції з пропуском встановленого статтею 349 цього Кодексу строку і при відсутності клопотання про його відновлення апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду.

Згідно з ч. 4 ст.353 КПК України 1960 року, за результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

За змістом ч.5 ст.353 КПК України 1960 року постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

Виходячи з указаних вимог кримінально-процесуального закону, будь яких обмежень для прокурора щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді чи ухвали суду про поновлення пропущеного строку не існує, як не існує і прямої заборони в кодексі, щодо права прокурора оскаржувати постанову (ухвалу) суду першої інстанції про поновлення пропущених строків на апеляційне оскарження.

Отже в даному випадку необхідно керуватися загальними нормами КПК України 1960 року, які регулюють правовідносини щодо права прокурора оскаржувати постанови (ухвали) суду першої інстанції.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, яка висловлена в п. 12 коментаря до ст. 353, у Науково-практичному коментарі кримінально-процесуального кодексу України за загальною редакцією Голови Верховного Суду України, доктора юридичних наук, члена- кореспондента Академії правових наук України ОСОБА_10 та доктора юридичних наук, академіка Академії правових наук України ОСОБА_11 (Юрисконсульт, КНТ, Київ-2007).

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливостями і непереборними обставинами.

Колегія суддів, вивчивши подану засудженим апеляційну скаргу та подане до неї клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, свідчить про намагання сторони захисту перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, що само собою порушує один з основних аспектів верховенства права - принцип правової визначеності.

Отже, доводи захисника про те, що ухвала суду від 30 жовтня 2020 року не підлягає оскарженню до суду апеляційної інстанції, не ґрунтуються на вимогах ст. 353 КПК України 1960 року, а його клопотання таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 349, 353 КПК України 1960 року, п. 11, 15 Розділу XI "Перехідні положення" КПК України 2012 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні клопотання захисника клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про залишення без розгляду апеляційної скарги прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2020 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4