КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департамент у з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-квартиру АДРЕСА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_4 ;

накладено арешт на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-транспортний засіб «Toyota Prado», номер та серія знака НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді,представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що арешт на майно було накладено з метою конфіскації майна як виду покарання. У відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалах справи, повідомлення про підозру ОСОБА_5 належним чином не вручено. Таким чином, відсутні правові підстави для арешту майна, за умов, викладених в ч. 4 ст. 170 КПК України.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, копія оскаржуваного рішення отримана лише 17.07.2020 року, а апеляційна скарга подана в межах строку, визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна або його представника, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджуються з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004087 від 26.12.2016, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ст.. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

02.03.2018 року заступником Генерального прокурора ОСОБА_14 складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 4 ст. 358 КК України.

05.03.2018 року старший слідчий в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департамент у з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; транспортний засіб «Toyota Prado», номер та серія знака НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та орган досудового розслідування дотримались.

Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання слідчого про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Щодо посилань апелянта про невручення підозрюваному копії письмового повідомлення про підозру, а відтак відсутності правових підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України для арешту майна, то вони, як вважає колегія суддів, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з наданих матеріалів справи письмове повідомлення про підозру було направлено на адресу підозрюваного, відповідно до вимог ст.ст. 135, 136 КПК України, поштою.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департамент у з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-квартиру АДРЕСА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_4 .;

накладено арешт на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-транспортний засіб «Toyota Prado», номер та серія знака НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4075/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_15
Доповідач: ОСОБА_1