Провадження №1-кп/127/1047/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001567, відомості про яке внесено в Єдиний державний реєстр досудового розслідування 11 жовтня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0001567 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивувала тим, що обвинуваченому обраний запобіжний захід відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставами для продовження вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за яке законом, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до шести років. Враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосовано у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 185 КК України наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, характер та періодичність вчинення кримінальних правопорушень проти власності та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що дані злочини є одним із джерел його доходу, тому перебуваючи на волі він може вчинити інші злочини. Також, ОСОБА_6 відомі свідки у кримінальному провадженні, що не виключає можливості вжиття ОСОБА_6 заходів для впливу на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, ОСОБА_6 соціально стримуючих факторів таких як сім`я та постійне місце роботи немає. На думку прокурора вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.
Також просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, яке мотивувала тим, що раніше обраний запобіжний захід відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставами для продовження вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за яке законом, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до шести років. Враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосовано у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду. Також, ОСОБА_7 відомі свідки у кримінальному провадженні, що не виключає можливості вжиття ОСОБА_7 заходів для впливу на свідків. Крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме - домашній арешт з 22:00 год. до 06:00 год. може запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив проти клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_5 враховуючи позицію свого підзахисного не заперечив проти клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти продовження йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, просив особисте зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки прокурором не надано жодних підтверджуючих документів, які б підтверджували ризики наведені прокурором у клопотанні, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів, суд приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в подальшому продовжено.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч.2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_7 - у вигляді домашнього арешту у певний період доби,в зв`язку з тим, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність, не мають будь-яких джерел доходу, не мають постійного місця роботи, що дає підстави вважати, що у подальшому вони можуть переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілу та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особи обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативного триманню під вартою ОСОБА_6 та у вигляді домашнього арешту у певний період доби ОСОБА_7 як такого, що недостатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотаннях обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особи підозрюваних, відсутність соціально стримуючих факторів, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою ОСОБА_6 може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі суду. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Суду необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави ((абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
Згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, майновий стан обвинуваченого суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_6 необхідно визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 182, 183, 369, 370, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Продовжити строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 02 лютого 2021 по 02 квітня 2021 року включно.
Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 175 760 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати на виклики суду за першою вимогою;
- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не відлучатись із місця проживання;
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
Виконання ухвали суду доручити прокурору ОСОБА_3 та начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань ( №1)».

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що полягає в забороні залишати житло в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. по 06.00 год., кожної доби на 60 (шістдесят) діб задовольнити.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання
4) утримуватись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.
Ухвала про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби діє з 02 лютого 2021 року по 02 квітня 2021 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Вінницького відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 7 діб з дня її проголошення, в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: