УХВАЛА
29 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 705/2065/16-к

провадження № 51-5196 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права. Також у скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 цього Кодексу.

Проте наведених положень процесуального закону скаржником не дотримано.
Не погоджуючись із оскарженим судовим рішенням, прокурор у скарзі посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з наданою судами оцінкою доказів. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі прокурором не викладено належного обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 94, 370, 374, 404, 405, 407, 412, 413, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Водночас, касаційна скарга прокурора є суперечливою, оскільки останній оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, разом з тим в прохальній частині просить скасувати лише рішення суду першої інстанцій, при цьому така вимога прокурора про скасування лише вироку місцевого суду, який ним не оскаржується, за наявності ще й ухвали апеляційного суду, суперечить положенням ст. 436 КПК.
Поза увагою прокурора залишилися положення ст. 415 КПК, якою передбачені підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, усупереч ч. 5 ст. 427 цього Кодексу до касаційної скарги не додано належно завірених копій судових рішень, що оскаржуються.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, які її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3