Справа № 161/4843/20
Провадження № 1-кп/161/646/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 14 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працює, раніше судимого вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 11 серпня 2009 року за ч. 1 ст. 115, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 1 місяць, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 січня 2017 року замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі на строк 4 роки 3 місяці 10 днів, звільненого ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 роки 11 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 13 лютого 2020 року, близько 17 год. 30 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в одній із кімнат квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав належні ОСОБА_5 золотий ланцюжок 585 проби, вагою 8,7 г., вартістю 10962 грн, підвіску з камінцем, виготовлену з медичного сплаву, вагою 2 г., вартістю 200 грн, та сережки, виготовлені з медичного сплаву, вагою 3 г., вартістю 500 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди у загальному розмірі 11662 грн.
Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
15 вересня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якої останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілою та повністю примирився з нею, а також відшкодував завдану майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому призначається покарання за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України від 04 червня 2009 року) у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Потерпіла, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, прокурор заперечувала щодо її затвердження.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, приходить до висновку, що слід відмовити в затвердженні даної угоди з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Відповідно до вимог п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних прав "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" № 13 від 11 грудня 2015 року, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про примирення, суд приходить до висновку про те, що сторонами під час укладення угоди не в повній мірі враховано вимоги, визначені КПК України та КК України, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад його призначення. Разом з тим, сторонами при узгодженні покарання не враховано вимоги ст. 71 КК України, а отже, призначення такого покарання, на думку суду, суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке вподальшому також не сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про примирення, тому слід продовжити судовий розгляд даного кримінального провадження в загальному порядку.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні затвердження угоди про примирення від 15 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000558 від 14 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 - відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження по обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1