Справа № 750/9797/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/689/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою місцевого суду обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 185 КК України, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 11 жовтня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати. З урахуванням висунутого обвинувачення, даних про особу та наявності ризиків, суд прийшов до переконання про необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На думку апелянта, прокурором не було доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Зазначає, що судом не було взято до уваги п. 3,4,5,8,9 ч. 1 ст. 178 КПК України, а також трагічні обставини, що сталися в його родині в середині травня, а саме дружина потрапила в дорожньо-транспортну пригоду разом з малолітньою дитиною, яка є інвалідом з дитинства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наголошував на безпідставності апеляційної скарги, обвинуваченого, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги з викладених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 392 КПК України не передбачає оскарження та апеляційного перегляду судових рішень, не передбачених цим КПК, в тому числі рішення суду про продовження обвинуваченому строку тримання його під вартою під час судового розгляду справи. Проте, враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, дана апеляційна скарга була прийнята і допущена до судового розгляду. Розглянувши дану скаргу по суті, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення. Таке рішення ґрунтується наступним.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, 25 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

20 березня 2020 року о 10 год. 40 хв. ОСОБА_6 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.02.2020 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

20 березня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

06 квітня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 04.06.2020 року.

27 травня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено до 24.07.2020 року.

02 липня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова строк тримання під вартою продовжено до 02.09.2020 року, яка була залишена без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року.

13 серпня 2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова строк тримання під вартою продовжено до 11 жовтня 2020 року.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати, а саме, відсутність міцних соціальних зв`язків, родичів, утриманців, відсутність постійного місця роботи та навчання, може переховуватись від органів досудового досудового розслідування та суду, офіційно ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, а тому може і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, суд врахував категорію інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, які є дійсними та незмінними, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом дискреційними повноваженнями, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в межах наданих йому дискреційних повноважень прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування цілодобового домашнього арешту колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не наведено, а також жодних обґрунтованих доводів щодо можливості в даному випадку застосувати саме домашній арешт, і це цілком буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказано не було, як не було обґрунтовано і в судовому засіданні апеляційного суду. Будь-яких процесуальних порушень при розгляді судом клопотання також встановлено не було.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є незмінними та продовжують існувати і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на більш м`який.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2020 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді триманні під вартою на строк 60 днів, тобто до 11 жовтня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4