Справа №635/2929/20
Провадження № 1-в/635/396/2020
УХВАЛА

04 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.05.2008 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки; 04.09.2009 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області направлений відбувати призначений строк покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 22.10.2010 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 18 днів,

-16.03.2012 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.311 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

-30.07.2012 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 297, ч.2 ст.311, ч.2 ст.309 КК України із застуванням ст.70, ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 18.07.2014 на підставі закону України «Про амністію у 2016 році»,

засудженого 05 травня 2017 року Дворічанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.309, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

В судове засідання прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засіданні був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Від засудженого ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься заява, в якій останній просить проводити розгляд даної справи у його відсутність.

Від представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи також міститься заява, в якій представник установи просить проводити розгляд без його участі.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений 05 травня 2017 року Дворічанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.309, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.03.2017. Під час тримання в УВП №27 характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 20.06.2017 відбуває покарання державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується незадовільно, незважаючи на ряд заохочень, веде пристосувальницький спосіб життя, вміло пристосовується, в будь якій роботі намагається шукати особисту вигоду, має низький рівень культури та примітивні життєві інтереси, проявляє цинічне ставлення до норм суспільної моралі та егоїзм. Заохочувався адміністрацією установи п`ять разів, має одне стягнення у виді поміщення до ДІЗО, за придбання продуктів шумування, самовільне відхилення від маршрутку та безконтрольне придбання товарів у магазині цивільної мережі. Стягнення це погашене та не зняте у встановленому законом порядку. З 21.09.2018 переведений до ДСР, працював до контрагентському об`єкті «Афіна-Преміум», до праці ставився посередньо. 01 серпня 2019 року за допущене злісне порушення режиму тримання, яке виразилося у придбанні продуктів шумування був повернутий до дільниці ресоціалізації. Працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться посередньо. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, проте має здібності маніпулювати ними у власних інтересах. Не дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, легко входить у довіру. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без зацікавленості. Не приймає участі у культурно-масових заходах які проводяться в установі. Відповідно до статей 110,112,113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з близьким родичами, шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі. Питання щодо можливого застосування ст. 100,101 КВК України було розглянуто 19.09.2018, та комісією установи вирішено застосувати ст.101 КВК України, як до особи яка стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 17.04.2020 та вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 06.05.2020 та вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не довела своє виправлення. Засуджений ОСОБА_3 на профілактичних обліках установи не перебуває.

У відповідності до довідки про заробітну плату ОСОБА_3 за період виконання робіт з липня 2017 по липень 2019, та з лютого 2020 по травень 2020 року отримував заробітку плату.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , останній за період відбування покарання мав п`ять заохочень та одне стягнення (ДІЗО 7 діб).

У відповідності до довідки від 09.06.2020 складеної бухгалтером ОСОБА_5 , за вироком суду із засудженого ОСОБА_3 стягнено 880,4 гривень процесуальних витрат на користь держави, які він відшкодував достроково.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що останній неодноразово засуджений за злочини проти власності та незаконного обігу наркотичних речовин, на день розгляду справи питання про умовно-дострокове звільнення ? має не погашене у законному порядку стягнення, за місцем відбування покарання характеризується з негативного боку. З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2020 року

Суддя ОСОБА_1