№708/550/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження № 0000086 від 20.03.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баратівка Новобузького району, Миколаївської області, громадянина України, працюючого водієм в ПП «Екіпаж», одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 19 березня 2020 року близько 16 години 53 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «MAN TGL», д/н НОМЕР_1 , рухався в м. Чигирин Черкаської області, по вул. Міліонній від вул. Чехова в напрямку с.Галаганівка Чигиринського району Черкаської області, здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу напроти будинку №25 по вул. Міліонній. В подальшому в порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед розворотом поза перехрестям, не надав дорогу попутному транспортному засобу, розпочав маневр розвороту та допустив зіткнення з мопедом «Альфа» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку та в порушення вимог п.п. 12.3, 14.2 б) ПДР, перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту та маючи технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «MAN TGL », д/н НОМЕР_1 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу.

Порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_3 та порушення вимог п.п. 12.3, 14.2 б) Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водієві мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла, що включає в себе: травму голови, у вигляді: крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, забій головного мозку, чисельних саден, синця та рани правої половини обличчя; травму грудної клітини, у вигляді переломів, по двох анатомічних лініях, лівих ребер; садно правої кисті; синець правої стопи. Виявлена у у ОСОБА_6 сполучена травма тіла, належить до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_6 настала від сполученої травми тіла з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, із забоєм головного мозку, що у перебігу травматичного процесу призвело до травматичного шоку, що підтверджується характером виявлених при розтині трупа патоморфологічних та дистрофічних змін тканин і органів, а також описаним у медичній карті клінічним перебігом травматичного процесу. Між отриманими тілесними ушкодженнями в результаті дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті ОСОБА_6 існує прямий причинний зв`язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що 19 березня 2020 року року він керував автомобілем «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 , рухався в м. Чигирин Черкаської області, здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу, оскільки зрозумів, що рухається не в ту сторону. Ввімкнув лівий поворот, подивився в дзеркало заднього виду, водіїв, які б рухалися в попутному напрямку не було, тому він почав маневр розвороту. В цей час почув удар в кабіну автомобіля, зупинився вийшов з автомобіля і побачив потерпілого. Почав надавати йому першу медичну допомогу. Викликав швидку медичну допомогу і поліцію. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надіслала клопотання, в якому просила слухати справу без її участі. Зазначила, що моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що він працює охоронником на взуттєвій фабриці в м. Чигирин. 19.03.2020 року він перебував на чергуванні і був свідком того, як близько 17 години напроти фабрики зупинився вантажний автомобіль. Через деякий час автомобіль почав рухатися і коли виїхав на дорогу в нього в`їхав мопед. Відразу після зіткнення вантажний автомобіль зупинився, з нього вискочили водій та пасажир і почали надавати допомогу водієві мопеду.

Крім того, свідок пояснив, що коли водій автомобіля почав рух, мопеда у видимості не було. Водій мопеда рухався із великою швидкістю, гальмування не застосовував, місце для маневру водію мопеду, щоб уникнути зіткнення, було вдосталь, але він фактично не змінюючи напрямок руху та не знижуючи швидкість в`їхав в автомобіль. На думку свідка водій мопеда мав можливість побачити вантажний автомобіль завчасно і уникнути зіткнення. Водій вантажного автомобіля рухався із незначною швидкістю, сигнал повороту був ввімкнений. Дані події свідок бачив на власні очі, а потім переглядав відеозапис з камери огляду, яка встановлена на взуттєвій фабриці.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що 19 березня 2020 року року він перебував в автомобілі «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , як експедитор, вони рухалися в м. Чигирин Черкаської області, але збилися з дороги і ОСОБА_3 здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу, оскільки зрозумів, що рухається не в ту сторону. Подивившись на мапу і знайшовши вірний напрямок, вони вирішили продовжити рух. ОСОБА_3 подивився на ліво та на право і почав маневр розвороту. В цей час свідок почув удар в кабіну автомобіля, вони зупинилися вийшли з автомобіля і побачили потерпілого. Почали надавати йому першу медичну допомогу.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- витягом з ЄРДР від 20.03.2020 року;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.03.2020 року, складеного за участю понятих, схемою місця ДТП та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці, відповідно до яких встановлено, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода 19.03.2020 року, оглянуто і описано місце дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події від 20.03.2020 року, за участі понятих, та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці, в ході якого в приміщенні моргу був оглянутий труп потерпілого ОСОБА_6 і зафіксовані наявні на трупі тілесні ушкодження;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 256 ОСОБА_6 ;

- висновком експерта № 03-01/256 відповідно до якого ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла, що включає в себе: травму голови, у вигляді: крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, забій головного мозку, чисельних саден, синця та рани правої половини обличчя; травму грудної клітини, у вигляді переломів, по двох анатомічних лініях, лівих ребер; садно правої кисті; синець правої стопи. Виявлена у ОСОБА_6 сполучена травма тіла, належить до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_6 настала від сполученої травми тіла з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, із забоєм головного мозку, що у перебігу травматичного процесу призвело до травматичного шоку, що підтверджується характером виявлених при розтині трупа патоморфологічних та дистрофічних змін тканин і органів, а також описаним у медичній карті клінічним перебігом травматичного процесу. Між отриманими тілесними ушкодженнями в результаті дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті ОСОБА_6 існує прямий причинний зв`язок;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 06.04.2020 року в ході якого було встановлено наявний в архіві відеозапис з камери спостереження на якому зафіксовано ДТП;

- висновком експерта №4/275 від 15.05.2020 року, згідно якого рульове керування та гальмівна система автомобіля «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 на момент ДТП перебували у технічно справному стані;

- висновком експерта 4/274 від 14.04.2020 року, згідно якого рульове керування та гальмівна система мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 на момент ДТП перебували у технічно справному стані;

- висновком експерта № 4/273 від 15.04.2020 року, згідно якого в первинний контакт вступали передня ліва частина автомобіля «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 та права передня частина мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду відеозапису з камери зовнішнього спостереження;

- відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, який повністю узгоджується з показами обвинуваченого та свідків;

- висновком експерта № 4/299 від 23.04.2020 року, згідно якого місце зіткнення автомобіля «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 та мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 відбулося на зустрічній смузі руху. Обидва водії своїми одноособовими діями мали технічну можливість уникнути зіткнення. Порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_3 та порушення вимог п.п. 12.3, 14.2 б) Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- постановою про визнання речовим доказом від 20.03.2020 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано автомобіль «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 ;

Отже, у сукупності з показаннями обвинуваченого, свідків, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , а висновок експерта № 4/299 від 23.04.2020 року, підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1., 10.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Тому, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності повністю доводять вину обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК Українипри збору даних доказів не було встановлено.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпіло ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно дост.66КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості непоправних наслідків у виді смерті особи, відомості про особу обвинуваченого.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має постійне джерело доходу, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини в повному обсязі, на думку суду обвинувачений щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює скоєний ним злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання, досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також думку потерпілої, яка не має моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги, що у причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою, також є неправомірні дії потерпілого ОСОБА_6 , які полягали в порушенні ним п.п. 12.3, 14.2 б) Правил Дорожнього руху.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, в важає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покаранняу вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тобтов умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України№ 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286КК Україниу виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило смерть потерпілого, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк в межах санкції статті.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на загальну суму 8499 грн. 90 коп.

Зняти арешт з автомобіля «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 та мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року.

Речові докази, по справі:

- автомобіль «MAN TGL 12.220», д/н НОМЕР_1 , який передано на зберігання представнику власника ОСОБА_10 залишити ПП «Екіпаж» як власнику;

- мопеда «Альфа» д/н НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_7 залишити останній як власнику;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_1