ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3610/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020, за ст. 195 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою та просив постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києвіпро закриття кримінального провадження від 22.06.2020 по кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001666 від 11.03.2020, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ст. 195 КК України скасувати.

Скарга обґрунтована тим, що 16.10.2020 ним отримано з Дарницького УП Головного управління Національної поліції в м. Києві відповідь та копію постанови від 22.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального Кодексу України.
В описовій частині постанови від 22.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020 жодним чином не описані та не викладені обставини, які були повідомленні заявником в заяві про вчинення кримінального правопорушення. Жодні обставини, які необхідно було встановити слідчим в ході досудового розслідування слідчим не встановлено, а також не описано в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2020 року. Висновки слідчого в мотивувальній частині постанови від 22.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0001666 від 11.03.2020, є необґрунтованими, невмотивованими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи.
Слідчий не провів жодних слідчих дій, які необхідно було провести в установленому процесуальним Кодексом порядку для встановлення фактичних обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Зокрема, навіть не було допитано ОСОБА_4 та не надано статусу потерпілого в кримінальному провадженні № 0001666 від 11.03.2020.
Таким чином, при винесені постанови про закриття кримінального провадження слідчий обмежився виключно оглядом поданої заявником ОСОБА_4 заяви про вчинення кримінального правопорушення. Слідчим було дано невірну оцінку встановленим юридичним фактам, та не проведено необхідні слідчі дії для перевірки та підтвердження доводів ОСОБА_4 , оскільки проведення перевірки та підтвердження доводів ОСОБА_4 є обов`язковими та необхідним для об`єктивного, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.
Рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним і необґрунтованим, оскільки виходячи з обсягу проведених слідчих дій, які були проведені під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001666 від 11.03.2020, можна беззаперечно стверджувати, що слідчий підійшов до розслідування виключно формально.
У судове засідання скаржник не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином, проте надали на вимогу суду матеріали кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення за ст.195 КК України - для огляду.
Враховуючи, що відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у розпорядженні суду матеріалів.
Вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження № 0001666, внесене до ЄРДР 11.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 195 КК України.
Підставою внесення відомостей до ЄРДР послугувала ухвала слідчого судді, постановлена за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, та його заява про те що, 01 лютого 2020 року близько 23 год. 15 хв. до будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , приїхала його колишня дружина ОСОБА_6 з невідомими мені особами, які допомогли їй зрізати замки з вхідних воріт до будинку. Таким способом невідомі особи з його колишньою дружиною потрапили на територію дачного будинку в якому він проживає.
02 лютого 2020 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходився на території дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же час до будинку приїхала колишня дружина ОСОБА_6 з двома невідомими мені особами та моїм сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані особи потрапили на територію будинку та в подальшому почали ламати замки вхідних дверей будинку з метою проникнення до будівлі. Під час даної шарпанини невідомі особи намагалися забрати в нього зброю, ОСОБА_4 почав чинити їм супротив в результаті якого пролунав постріл вгору, постраждалих від даного пострілу немає.
В подальшому ОСОБА_6 перебуваючи на території дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 почала погрожувати, що знищить будинок шляхом підпалу. Також, нею особисто були вчинені дії. щодо умисного знищення та пошкодження мого майна, яке знаходилось на території будинку та належить ОСОБА_4 на праві власності.
За описаними у заяві обставинами, заявник вказував, ОСОБА_6 вчинила умисні злочини, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 194 та ч. 3 ст. 195 КК України.
22 червня 2020 слідчим слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 195 КК України.
Оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів вручення копії вищевказаної постанови потерпілій, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.
Підставою закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий послався, зокрема, на те, що під час досудового розслідування проведені всі об`єктивно можливі слідчі дії для забезпечення ефективності та дієвості досудового розслідування. В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановити свідків та очевидців не виявилось можливим. Всебічно досліджені всі обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, відсутні докази, які б вказували на ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 195 КК України, а також наявності у вищевказаних діях цивільно-правових відносин, що регулюються в цивільно-процесуально порядку, зокрема положеннями цивільного кодексу України, а не кримінально процесуального.
Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.
Частиною 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження…, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).
Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.
Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).
За приписом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.
Дослідженням матеріалів досудового розслідування встановлено, що зазначених вимог кримінального процесуального закону слідчий не дотримався, оскільки не провів у кримінальному провадженні жодної слідчої дії, спрямованої на перевірку доводів заявника, а зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, що полягає у відсутності в її мотивувальній частині викладу обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження, мотивів прийняття постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення і їх обґрунтування.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Встановленні слідчим суддею під час судового розгляду справи обставини, дають підстави зробити висновок про невідповідність проведеного досудового розслідування та прийнятого, за результатами його проведення, рішення про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов до переконання, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні фактично не проводилось, а висновок слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасним і таким, що не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування та не відповідає вимогам статтей 2, 9 КПК України, а також наведеній практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу-задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 11.03.2020, за ст. 195 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0001666 від 11.03.2020 направити до Дарницького УП ГУНП у м. Києвідля продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: