УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001332 від 31.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, 31.10.2020 року до чергової частини Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що приблизно о 23:30 год. 30.10.2020 року, невстановлена особа перебуваючи біля парадної №1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, заволоділа мобільним телефоном «Honor 8X», в корпусі синього кольору, ІМЕІ не встановлено, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , який є власністю заявника. Сума матеріальної шкоди встановлюється.

Слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 31.10.2020року з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєного кримінального правопорушення проведено огляд місця події біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, з сім-картою оператора «лайфселл» № НОМЕР_3 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлений та вилучений під час огляду місця події біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, з сім-картою оператора «лайфселл» № НОМЕР_3 , є речовим доказом злочину.

В судове засідання слідчий не з`явився надавши до суду заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, при дослідженні матеріалів, наданих з клопотанням, було встановлено, що слідчий при зверненні до слідчого судді, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, обмежився загальними посиланнями на норми КПК України, що регулюють питання арешту майна.

Водночас, слідчим у клопотанні не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки слідчим суддею встановлено, що мобільний телефон «Nokia» відповідно до клопотання та долучених до нього матеріалів, небув знаряддям вчинення кримінального правопорушення або об`єктом кримінально протиправних дій та зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З клопотання слідчого неможливо встановити яке відношення та яке значення має мобільний телефон «Nokia»для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Посилання слідчого на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів є не доведеним та обґрунтованим, оскільки не підтверджується долученими до клопотання матеріалами досудового розслідування, тобто слідчим не доведено підстав та мети накладення арешту майна, передбаченою ч.2 ст.170 КПК України.

Враховуючи, що слідчим в своєму клопотанні не було обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не доведено необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001332 від 31.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1