Справа №639/7597/20
Провадження №1-кс/639/2738/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо незаконного тримання особи під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та негайне звільнення з-під варти, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України про незаконне тримання його під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та негайне звільнення з-під варти.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що він засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 122 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На теперішній час він незаконно утримується у СІЗО без рішення суду, оскільки суд не визначив у вироку суду дату, з якої закінчується строк тримання під вартою. У зв`язку із надходженням апеляційних скарг, вказаний вирок не набрав законної сили. Таким чином, вирок суду не набрав законної сили, а інших правових підстав для тримання його під вартою немає.

Крім того, у вироку Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року вказано, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ) зараховано ОСОБА_3 строк тримання під вартою в строк відбування покарання з 24.02.2018 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 зазначає, що станом на 24.11.2020 року він утримується в умовах СІЗО незаконно, оскільки вже фактично відбув призначене покарання за вироком суду.

З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України» заявник зазначає, що оскільки тривалість його тримання під вартою у судовому рішенні не визначена, а тримання його під вартою після 24.11.2020 року перевищує строк призначеного йому покарання, це є порушенням закону та його конституційних прав.

У судовому засіданні ув`язнений ОСОБА_3 доводи скарги підтримав та просив зазначену скаргу задовольнити.
Представник Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином.
25.11.2020 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова надійшли письмові заперечення представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , в яких зазначено, що ув`язнений ОСОБА_3 на законних підставах утримується під вартою, а саме: на підставі вироку Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року.
В запереченнях зазначено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1, 122, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяцям позбавлення волі. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року не набрав законної сили. На вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року подані апеляційні скарги. З 17.07.2020 року ОСОБА_3 перерахований за Харківським апеляційним судом. Розгляд апеляції призначено на 01.12.2020 року.
З посиланням на вимоги ст. 115 КПК України, абз. 2 статті 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», представник установи зазначає, що підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених: є вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

Таким чином, в наданих запереченнях представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 зазначає, що ув`язнений ОСОБА_3 утримується під вартою в установі на законних підставах.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 під час судового засідання проти задоволення скарги заперечував, пославшись на наявність вироку Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року, яким стосовно ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Статтею 206 КПК України надано слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та інше) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі № 766/22242/17.
Надаючи оцінку правомірності тримання ОСОБА_3 під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», та відповідно наявності чи відсутності підстав його звільнення з-під варти, слідчим суддею враховується наступне.
Під час судового розгляду встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяцям позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_3 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.02.2018 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24.02.2018 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком залишено раніше обрану - тримання під вартою.

Прокурором у кримінальному провадженні, обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_7 та його адвокатом ОСОБА_8 , захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 , представником потерпілих адвокатом ОСОБА_11 , подані апеляційні скарги на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року.

Станом на 30.11.2020 року вирок не набрав законної сили.
Вказане кримінальне провадження розглядається в апеляційному порядку в Харківському апеляційному суді.
За правилами ч. 4 ст. 374 КПК України, під час ухвалення вироку у його резолютивній частині зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.
Таким чином, під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до абз. 2 статті 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5, підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є, зокрема: вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

Таким чином, підставою для тримання ОСОБА_3 під вартою є вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року, яким до набрання вироком законної сили стосовно нього продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень статті 206 КПК України, слідчий суддя лише перевіряє наявність чи відсутність правових підстав для тримання особи під вартою.
При розгляді скарги в порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції, до компетенції якого віднесено вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого або його скасування на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження.
Дослідженими матеріалами підтверджується, що на даний час стосовно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який застосовано до нього на підставі вироку Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 року, а отже наявні правові підстави для тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, доводи скарги ОСОБА_3 щодо незаконності його утримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за відсутності судового рішення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим у задоволенні зазначеної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369 - 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо незаконного тримання особи під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та негайне звільнення з під варти - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1