У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизськ Донецької обл., українця, громадянина України, працюючого неофіційно будівельником, перебуваючого у цивільному шлюбі, із незакінченою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Засудженого 17 липня 2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України,

за участю:

інспектора Дніпровського

районного відділу філії Державної

установи «Центр пробації»

у місті Києві та Київській області ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Дніпровський районний відділ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області направив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

З клопотання вбачається, що 08.09.2014 року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про відповідальність за скоєння адміністративних правопорушень. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснені правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, відносно ОСОБА_3 були відкриті кримінальні провадження, а саме: № 0002769 від 12.07.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України; № 0002172 від 31.07.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України; № 0002408 від 14.08.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України; № 0000445 від 30.01.2019 року за ч. 3 ст. 187 КК України та № 0003676 від 19.12.2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у м. Києві від 09.04.2020 року стало відомо, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування (розшукова справа № 038121 від 27.09.2016 року).

Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області у судове засідання з`явилася, просила клопотання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_3 задовольнити.

Прокурор та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Старшим інспектором направлено до Дніпровського районного суду м. Києва подання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання по закінченню іспитового строку, посилаючись на те, що винуватість останнього не доведена обвинувальним вироком, у зв`язку із чим на даний момент ОСОБА_3 не вважається винуватим у вчиненні злочину вчиненого під час іспитового строку (ст. 62 Конституції України, ч. 1, 5 ст. 17 КПК України, ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права).
Згідно із ч. 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно п. 5.8 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженого Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України 19 грудня 2003 року № 270/1560, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за № 16/8615, стосовно засудженої особи, яка виконала покладені на неї судом обов`язки та не вчинила нового злочину (що підтверджується вимогою про судимість та притягнення до кримінальної відповідальності з підрозділів інформаційних технологій головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях, місті Севастополі та на транспорті), після закінчення іспитового строку до суду направляються подання та особова справа засудженої особи для вирішення питання про звільнення її від призначеного покарання.
Відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у м. Києві від 09.04.2020 року вбачається, що 12 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР за № 0002769 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Зокрема, ОСОБА_3 перебуває у розшуку (розшукова справа № 038121 від 27.09.2016 року).

Згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Слід зазначити, що вимоги ст. 78 КК України, які дублюються у ст. 165 КВК України, передбачають підстави, сукупність яких дозволяє суду звільнити засудженого від призначеного йому покарання.
Суд вважає, що посилання Інспектора на ст. 62 Конституції України, ч. 1, 5 ст. 17 КПК України, ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року, оскільки, зазначеними нормами врегульована недопустимість визнання винуватості особи у вчиненні злочину, а не спростування одної з підстав (вчинення нового злочину), яка дозволяє суду звільнити засудженого від призначеного йому покарання.
Оскільки в даному випадку суд не вирішує питання доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а лише питання звільнення від відбування призначеного йому покарання вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року, тому посилання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області на зазначені вище норми суд не бере до уваги.
Крім того, слід звернути увагу, що згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Як роз`яснено в абз. 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.
Враховуючи те, що на даний момент відсутнє остаточне рішення у кримінальному провадженні № 0002769, у зв`язку з чим, подання Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області є передчасним, а тому суд вважає, що у задоволені даного подання слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 17, 534, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.165 КВК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_3 повернути до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя