справа №619/5358/20
провадження №1-кп/619/144/21
ВИРОК
іменем України

21 січня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000147від 28.11.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сабирабад Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, маючого середню освіту, одруженого, працюючого ТОВ «М-Транс» водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
за участю: прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_6
встановив:
28.11.2020 приблизно о 02 годині 33 хвилин до пункту пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» митного посту «Щербаківка» Слобожанської митниці Держмитслужби (Харківська область, Дергачівський район, 38 км траси «Харків-Бєлгород»), у напрямку руху з Російської Федерації до України, в`їхав вантажний автомобіль марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Азербайджану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.11.2020 (точний час судовим розглядом не встановлено) у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на здійснення контрабанди наркотичних засобів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
В ході проведення митного огляду ОСОБА_3 під час усного декларування, заявив, що не переміщує через митний кордон України заборонені до переміщення предмети, в тому числі і наркотичні засоби.
Реалізуючи виниклий у нього умисел на вчинення контрабанди наркотичного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, приховав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у конструктивній порожнині водійської кабіни автомобіля марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо загорнувши наркотичний засіб у прозорий полімерний пакет. Вказані дії ОСОБА_3 вчинив з метою приховування від митного контролю незаконно отриманого ним наркотичного засобу та унеможливленням його виявлення під час проведення митних та прикордонних процедур на митному кордоні України.
Проте, 28.11.2020 приблизно об 11 год. 09 хв. у конструктивній порожнині водійської кабіни транспортного засобу марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з приховуванням від митного контролю, виявлено речовину рослинного походження приблизною масою 8.18 грам, яка знаходилась згорнута у прозорому полімерному пакеті та була прихована від митного контролю.
Відповідно до висновку судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/121-20/20904МРВ-(3619) від 04.12.2020 вищезазначена речовина рослинного походження, виявлена та вилучена у громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 6,1050 грам. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає 5,1915 грам.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (контрабанда), суд кваліфікує за ч. 2 ст. 305 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнається обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога він не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце роботи, раніше не судимий. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не визначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначати покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які наведено вище, ставлення винного до скоєного, дані про його особу і конкретні обставини справи, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 305 КК України, у вигляді штрафу. Суд також вважає можливим на підставі вищевикладених обставин у відповідності до ст. 69 КК України не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації особисто належного йому майна.
Суд вважає, що таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 93 КПК України за проведення експертизи суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. без конфіскації особистого майна.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на суху речовину 5,1915 грама (вага після проведення експертизи 5,1615 грама), зрізи нігтьових платин рук, змиви з пальців та долоней рук, контрольний зразок ОСОБА_3 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів УСБУ в Харківській області, - знищити; ключі від автомобіля марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів УСБУ в Харківській області, - повернути власнику або ОСОБА_3 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дозвіл Мінінфраструктури України серії НОМЕР_2 з терміном дії до 31.01.2021, які знаходяться в матеріалах справи, - повернути власнику або ОСОБА_3 ,автомобіль марки «DAF FTXF 105 460 T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території АТП ТОВ «Експрес» за адресою м. Харків пров. Ботанічний №4, - повернути власнику або ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1634 грн. 50 коп. за проведення експертизи у справі.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1