Справа № 157/863/19 Провадження №11-кп/802/277/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області 17 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, не працевлаштованого, не судимого в порядку ст.89 КК України,
засуджено за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з дня затримання, тобто з 12 квітня 2019 року, зарахувавши у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 12 квітня 2019 року по день набрання вироком законної сили включно, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 16.04.2019 року на дерев`яну палицю, довжиною 59 см та діаметром 3 см, дерев`яне топорище довжиною 56,7 см, шириною 5 см та товщиною 3 см, металеву сокиру, чоловічі штани світло-сірого кольору, чоловічу куртку світло-сірого кольору, чоловічі спортивні штани сірого кольору, простирадло з білими візерунками.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено попередній - тримання під вартою.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 квітня 2019 року близько 7 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку, належному ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс серію ударів (не менше 33) дерев`яною палицею та топорищем в ділянку ніг та тулуба ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки з ураженням магістральних судин, закритої травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра, синців, саден та забійних ран обох верхніх та нижніх кінцівок, що ускладнились розвитком геморагічного шоку, від яких останній близько 16 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
У своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, оскаржує вирок у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого і тяжкості кримінального правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції у вироку не врахував усі обставини вчиненого обвинуваченим злочину, зокрема ті, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також відомості про особу винного, який вину у вчиненому фактично не визнав, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, розлучений, раніше неодноразово судимий за вчинення різного роду злочинів. Зазначає, що судом безпідставно не було враховано обтяжуючих покарання обставин, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, та з особливою жорстокістю. Так, стан алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями допитаних свідків, а особлива жорстокість - заподіянням великої кількості тілесних ушкоджень, які завідомо для винного завдавали потерпілому (вданий час померлому) особливих страждань. Посилаючись на вказані обставини, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Просить також дослідити в суді апеляційної інстанції докази, які судом першої інстанції досліджені неповно та без належної оцінки, а саме - висновок судово-медичної експертизи №03 від 29.05.2019 року. В решті вирок суду просить залишити без змін.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду, оскільки вважає, що він є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Зазначає, що обвинувачений, як під час досудового, так і під час судового слідства стверджував, що наніс потерпілому ОСОБА_10 близько 6 ударів, від яких не могли виникнути тяжкі тілесні ушкодження і які не могли спричинити смерть останнього, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України. Вважає, що показання свідка ОСОБА_11 , які суд взяв до уваги, суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_7 та не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, даний свідок ( ОСОБА_11 ) пояснювала в суді, що вона неодноразово сварилась з обвинуваченим, виганяла його з дому, що свідчить про їхні неприязні стосунки. Вказує і про те, що коли до потерпілого ОСОБА_10 об 8 год. прибули працівники поліції, де вони пробули в межах 15 хв., то останній не скаржився на ОСОБА_7 . При цьому, працівники поліції, які допитувались в якості свідків вказували про те, що не бачили на тілі ОСОБА_10 видимих тілесних ушкоджень та крові. Обвинувачений ОСОБА_7 з будинку ОСОБА_10 вийшов близько 8 год. 30 хв. і поїхав додому на велосипеді. Посилаючись на вказані обставини, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого на ч.2 ст.125 КК України, і обрати міру покарання згідно санкції даної статті, а запобіжний захід тримання під вартою скасувати.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав основні доводи апеляційних скарг, сторону обвинувачення та сторону захисту, які кожен окремо підтримали свої скарги та заперечили інші, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Обставини, встановлені у вироку ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.
Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого, який фактично не заперечував та не спростовував той факт, що 11 квітня 2019 року перебував за місцем проживання ОСОБА_10 , з яким, як він пояснив, виник конфлікт, а також той факт, що він наносив удари останньому по ногах спочатку дерев`яною палицею, а після того як вона зламалась, - дерев`яним топорищем від сокири. При цьому, обвинувачений вказував про те, що він наніс ОСОБА_10 по ногах лише шість ударів (3 палкою і 3 топорищем), а не 33, як це вказано в обвинувальному акті. Вказав, що при нанесенні ударів ОСОБА_10 прикривався рукою. Вважає, що смерть ОСОБА_10 не могла наступити від ударів, які він наніс, і тому на його думку до будинку після того як він його залишив, могли приходити інші особи.
Таке рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував також:
Показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який окрім іншого показав, що 11 квітня 2019 року біля 11 год. йому зателефонувала ОСОБА_11 , котра доглядає за його вітчимом ОСОБА_13 , і повідомила, що до ОСОБА_10 приїжджали працівники поліції та мали його відвезти у слідчий ізолятор для відбування стягнення, проте цього не зробили, так як він мав тілесні ушкодження (був побитий - побиті руки і ноги), та повідомили, що заїдуть пізніше, коли ОСОБА_10 стане легше. Через деякий час вона подзвонила йому і повідомила, що викликала швидку допомогу для ОСОБА_10 . При цьому, він розмовляв з працівником швидкої допомоги по телефону, який повідомив, що ОСОБА_10 помер. ОСОБА_11 розповіла йому про те, що до ОСОБА_10 приходив ОСОБА_7 , але з якою метою останній приходив, йому не відомо.
Показаннями свідка ОСОБА_11 яка, окрім іншого дала суду показання про те, що здійснює догляд за ОСОБА_13 (він має обмеження в пересуванні), який проживає в житловому будинку разом з ОСОБА_10 . Обвинуваченого ОСОБА_7 вона знає близько 3 років, і останній часто приходив до ОСОБА_10 , ночував у нього і вони разом ( ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ) у будинку вживали алкогольні напої, за що вона з обвинуваченим сварилася та виганяла його з помешкання ОСОБА_10 11 квітня 2019 року коли вона поверталась від зубного лікаря по АДРЕСА_3 , то бачила близько 10 год. 10 хв. як із подвір`я помешкання ОСОБА_10 через хвіртку виходив ОСОБА_7 . Відразу ж заходячи до житлового будинку ОСОБА_10 на ганку побачила кров. Після того як відкрила двері будинку ключем, що були в замку дверей, в коридорі в будинку також виявила кров і почула крики ОСОБА_10 . На її запитання, що сталося, чому все в крові і хто його побив, ОСОБА_10 пояснив, що бив його ОСОБА_7 по ногах спочатку палкою, а коли вона зламалась, то останній пішов в кладовку, де взяв топорище і бив його топорищем. ОСОБА_10 їй пояснював, що ОСОБА_7 його цілу ніч бив. З цього приводу, вона відразу викликала працівників поліції, які прибули через 10 хв., оглянули його, та повідомили, що завтра за ним приїдуть. На її прохання повернутися на спину ОСОБА_10 не міг цього зробити, оскільки як він пояснив, відчував сильний біль в ногах. Поряд з ОСОБА_10 вона була об 11 год., і о 13 год., і о 14 год. Десь біля 14 год. 40 хв. 14 год. 50 хв. ОСОБА_10 вигукнув її ім`я, оскільки самостійно встати не міг, вона підійшла, він положив їй на коліна голову. В цей же час вона подзвонила до ОСОБА_14 , якому повідомила, що ОСОБА_15 помирає, у зв`язку з чим викликала швидку допомогу, однак на час її приїзду ОСОБА_10 вже помер. Ключ від помешкання ОСОБА_10 був лише один, і ніхто окрім ОСОБА_7 до ОСОБА_10 не приходив. Вони разом в будинку вживали спиртні напої.
Показаннями свідка ОСОБА_16 (працівник поліції), який в суді показав про те, що перебуваючи в добовому наряді як працівник поліції та виконуючи постанову Камінь-Каширського районного суду про привід ОСОБА_10 для відбування адміністративного арешту, він разом із колегою ОСОБА_17 на автомобілі о 8 год., точної дати не пригадує, прибули до будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , де перебували близько 15 хв. У будинку, який був відкритий, на ліжку лежав ОСОБА_10 , і біля нього стояв ОСОБА_7 , на обличчі якого мали місце почервоніння та від якого під час спілкування було чути стійкий запах алкоголю, як і від потерпілого ОСОБА_10 . Останній говорив тяжко і все повторював завтра, завтра, намагався встати з ліжка, але не зміг, сидіти йому теж було тяжко. На лівій нозі ОСОБА_10 були легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин. При цьому, ОСОБА_10 ні на що не скаржився, пояснював, що завтра сам прийде в поліцію. Оскільки ОСОБА_10 не міг самостійно пересуватися, тому він подумав, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, при цьому на самопочуття він не скаржився, хоча й обличчя мав бліде. За вказаних обставин він вирішив, що виконати привід не є можливим, у зв`язку з чим вони з колегою залишили його помешкання.
Аналогічні показання дав і свідок ОСОБА_17 , який є працівником поліції та був у добовому наряді разом із ОСОБА_16 . Крім того, він показав про те, що об 15-16 год. надійшло повідомлення до поліції від ОСОБА_11 , і він разом з колегою ОСОБА_18 знову прибули на місце виклику до цього ж житлового будинку. У будинку були ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інша особа престарілого віку (дід), яка за станом здоров`я не міг розмовляти та рухатись. ОСОБА_10 спав на підлозі поряд з ліжком у сорочці без штанів та спідньої білизни, ноги були оголені, на ногах була подряпина, біля неї синюшність. Вони привели його до свідомості, оскільки той був у стані алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від швидкої допомоги. При цьому, ОСОБА_11 їм пояснювала, що у ОСОБА_10 на ногах була кров, яку вона повитирала. На простині на підлозі, на якій ОСОБА_10 лежав була кров, і на їх запитання звідки кров, останній пояснював, що з ноги, з коліна, але як отримав тілесні ушкодження не говорив, на стан здоров`я не скаржився. ОСОБА_7 на той час вже не було. ОСОБА_11 їм повідомила, що коли прийшла в будинок, то побачила, що ОСОБА_10 лежить в п`яному стані на підлозі з тілесними ушкодженнями, у зв`язку з чим вона зателефонувала в поліцію. Втретє він приїжджав до вказаного помешкання у зв`язку із залученням слідчо-оперативної групи, на той час ОСОБА_10 вже був мертвий. Труп ОСОБА_10 лежав на тому самому місці, де він бачив його, коли приїжджав до помешкання перед цим.
В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:
- рапорт старшого інспектора-чергового ОСОБА_19 від 11.04.2019 року з якого вбачається, що працівник органів охорони здоров`я ОСОБА_20 об 15 год. 30 хв. повідомила до поліції про те, що за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_21 , з наявними тілесними ушкодженнями (а.п.110 т.1);
- рапорт старшого чергово-інспектора ОСОБА_19 від 11.04.2019 року № 1352 відповідно до якого, 11 квітня 2019 року об 11 год. 18 хв. ОСОБА_11 повідомила поліцію про те, що прийшовши за місцем проживання ОСОБА_21 виявила, що останньому нанесені тілесні ушкодження (а.п.161 т.1);
- протокол огляду місця події з ілюстративними таблицями до нього від 11.04.2019 року з якого вбачається, що під час проведення огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (за участю власника житла ОСОБА_13 ), у спальній кімнаті на підлозі між ліжком та дерев`яною шафою був виявлений труп чоловічої статі, тіло знаходилося верхньою третиною спини та головою на ковдрі коричневого кольору з сірими продовгуватими візерунками, при зовнішньому огляді трупа було виявлено тілесні ушкодження: на тильній поверхні лівої кисті з переходом на перший палець синець на фоні припухлості, права рука - на розгинальній поверхні правого передпліччя наявні три синці неправильної округлої форми, на тильній поверхні правої кисті синець з переходом на фаланги третього, четвертого та п`ятого пальців, ліва нога на стегні по бічній та задньобічній поверхні два синці неправильної округлої форми, в нижній третині у бічній поверхні синець неправильної форми, у ділянці колінного суглобу по внутрішній поверхні синець неправильної форми, на лівій гомілці в середній третині накладена пов`язка з тканини білого кольору, яка по передній поверхні просякнута кров`ю. При відвертанні пов`язки джерела кровотечі не виявлено, на відкритій частині гомілки наявна велика кількість синців, в середній третині гомілки відмічається паталогічна рухливість, в верхній третині гомілки по передній поверхні садно продовгуватої форми; права нога в ділянці колінного суглоба по передній та зовнішній поверхні два синці неправильної форми, в верхній третині гомілки по передній поверхні садно продовгуватої форми на фоні синця, який переходить на зовнішню поверхню; в середній третині гомілки садно неправильної форми, в нижній третині гомілки на передній поверхні дві рани на фоні синців, синці переходять на зовнішню поверхню, на тильній поверхні стопи синець неправильної округлої форми, в ділянці другої фаланги другого пальця наявне садно продовгуватої форми на фоні синця, на долоні поверхні правої кисті з переходом на фаланги пальців накладення речовини червоного кольору, схожої на кров, на підошвовій поверхні правої стопи накладення речовини червоного кольору, зовні схожої на кров у вигляді підтьоку, в нижній третині нижньої гомілки накладення речовини червоного кольору, зовні схожої на кров у вигляді декількох підтьоків; при перевертанні тіла під ним знаходиться простинь білого кольору з візерунком, яка просякнута речовиною червоного кольору, зовні схожою на кров, в ділянці анального отвору накладення калових мас. Окрім того, у правій стороні кімнати на підлозі виявлено куртку світлого кольору, на якій в ділянці рукавів спостерігаються плями речовини бурого кольору, зовні схожої на кров; штани спортивні синього кольору, штани світло-сірого кольору, на яких спостерігається численні плями та нашарування речовини бурого кольору, зовні схожої на кров як з внутрішньої, так і з зовнішньої сторін. На дерев`яному ліжку, розташованому у лівій стороні від входу, на верхньому матраці спостерігається пляма речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. На дерев`яному столі в коридорі виявлена дерев`яна палиця круглої форми, один з кінців якої відломлений, довжина палиці 59 см, діметр 3 см. У кладовій кімнаті зазначеного помешкання, а саме у правому куті від входу в кладову, виявлено дерев`яне топорище без сокири довжиною 56,7 см, шириною 5 см, товщиною 3 см. На другій полиці дерев`яного стелажа, рахуючи знизу до верху, у кладовій виявлено сокиру без топорища (а.п.112-115т. 1);
- лікарське свідоцтво про смерть № 3 від 12.04.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у власному будинку, причина смерті встановлена лікарем судово-медичним експертом на підставі розтину трупа, смерть настала внаслідок нанесення ушкодження, хвороба (паталогічні стани), що призвела до смерті: геморагічний шок, відкритий перелому обох кісток лівої гомілки з пошкодженням магістральних судин; інші суттєві стани (конкуруючі, поєднані, фонові), які сприяли смерті, пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті: забій м`яких тканин обох кистей; обставини при яких відбулася травма під час побиття (а.п.130 т.1);
- висновок судово-медичної експертизи №03 від 12.04.2019 року (10.00 14.00) - 29.05.2019, з якого вбачається наступне. Під час проведення судової-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 виявлено пошкодження: права рука тильна поверхня правої кисті синець розміром 10x14 см, синьо-фіолетового кольору на фоні припухлості м`яких тканин, на фоні синця два паралельних лінійних садна довжиною 1,1 см і шириною 0,1 см, обидва орієнтовані на 10 і 4 години відносно уявного циферблату годинника. Праве передпліччя по розгинальній поверхні в середній третині синець неправильної круглої форми з нечіткими краями розміром 5,5x4 см, найбільший розмір орієнтований на 10 і 4 години відносно уявного циферблату годинника; на межі середньої і нижньої третини синець неправильної овальної форми розміром 6x3 см, орієнтований аналогічно вище описаному; в нижній третині синець округлої форми розміром 2,5x2,5 см. Синці синьо-фіолетового кольору, з нечіткими краями. Ліва рука перша фаланга першого пальця лівої кисті синець розміром 2,8x2 см. Тильна поверхні лівої кисті з переходом на перший палець та променево-зап`ястковий суглоб - синець неправильної округлої форми, вісь найбільшого розміру майже співпадає з віссю кінцівки, розміром 15x11 см, на фоні припухлості м`яких тканин, синьо-фіолетового кольору. На променевій поверхні лівого передпліччя в нижній третині синець неправильної округлої форми 1,2x1,3 см. На ліктьовій поверхні в середній третині синець неправильної округлої форми розміром 2,2x1,8 см. В верхній третині по розгинальній поверхні з переходом на ліктьову поверхню синець неправильної округлої форми, розміром 11x10 см, на фоні якого дві рани: рана № 1 на розгинальній поверхні продовгуватої форми, розміром 1x0,4 см з помірно гострими кінцями, дном рани є нижче лежачі тканини, краї рани нерівні, осаднені; рана № 2 на ліктьовій поверхні продовгуватої форми, розміром 2x0,8 см, з помірно гострими кінцями, дном рани є нижче лежачі тканини, краї рани нерівні, лівий край рани дещо осаднений; вісь обох ран співпадає з віссю кінцівки; кістки верхніх кінцівок при обмацуванні цілі. Права нога на стегні в нижній третині по передньо-зовнішній поверхні синець неправильної округлої форми, розміром 5x3,8 см, синьо-фіолетового кольору. В ділянці колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні синець неправильної трикутної форми, вершиною повернутий вліво, розмірами основи 8 см, а висотою трикутника 16 см, синець синьо-фіолетового кольору. В верхній третині гомілки по передньо-зовнішній поверхні синець неправильної форми, розміром 14x9,6 см, на фоні якого по передній поверхні садно дугоподібної форми, дугою відкритою вліво, розмірами 3,8x1,1 см, садно покрите кіркою темно-червоного кольору нижче рівня шкіри, вісь садна співпадає з віссю кінцівки. В середній третині гомілки по передній поверхні синець неправильної округлої форми, розміром 9x5,7 см, на фоні якого садно неправильної форми розміром 2,1х1,5 см, аналогічне вище описаному. Нижні краї обох саден з підритим дещо відвернутим до низу епідермісом. На межі середньої та нижньої третини по передній поверхні синець аналогічний вище описаним, розміром 7,2x6,1 см, на фоні якого дві рани (№3 і №4) продовгуватої форми з дещо заокругленими кінцями, нерівними осадненими краями, рана № 3 розміром 1,2x0,4 см, рана № 4 розміром 1,6x0,5 см. Відстань між ранами 1 см. Вісь обох ран співпадає з віссю кінцівки. Стопа по тильній поверхні синець неправильної округлої форми розміром 8,5x7 см, аналогічний вище описаним. На першому та другому пальці стопи аналогічний вище описаним синець розміром 6x6,5 см, на фоні якого на медіальній фаланзі другого пальця стопи садно продовгуватої форми розміщене перпендикулярно осі пальця, розміром 1,5x0,7 см, покрите кіркою темно червоного кольору нижче рівня шкіри. Ліва нога в верхній третині стегна по задньо-зовнішній поверхні на межі з сідничною ділянкою синець овальної форми 5x3 см. В верхній третині по зовнішній поверхні синець овальної форми розміром 8,5x4,5 см, найбільший розмір орієнтований на 10 і 4 години. В середній третині по зовнішній поверхні аналогічно орієнтований синець розміром 8,1x4,5 см. В нижній третині два синці аналогічно орієнтовані розмірами 9x5 см та 10,3x4,2 см. В ділянці колінного суглоба по внутрішній з переходом на задню поверхні синець неправильної округлої форми розміром 19x15 см. В верхній третині гомілки по передньо-зовнішній поверхні синець 13,5x5,5 см, на фоні якого по передній поверхні садно продовгуватої форми розміром 3x0,7 см орієнтовне на 1 та 7 години відносно уявного циферблату годинника, садно покрите кіркою темно-червоного кольору нижче рівня шкіри. В середній третині гомілки по передньо-зовнішній поверхні два синці розмірами 9x4,1 см та 10,5x4,5 см орієнтовані на 10 та 4 години відносно уявного циферблату годинника. В середній третині гомілки по передньо-внутрішній поверхні синець розмірами 10,5x5,5 см, напрямок аналогічно вищеописаним. В середній третині гомілки по внутрішній поверхні синець неправильної округлої форми 10x9,5 см. В середній третині гомілки по передній поверхні синець дещо овальної форми розміром 8x4 см, орієнтований аналогічно попереднім, на фоні якого рана №5 продовгуватої форми розмірами 2,3x0,9 см з нерівними, осадненими краями, дещо заокругленими кінцями, орієнтована майже вертикально. В середній третині гомілки по передній поверхні синець розмірами 6,5x3,5 см, орієнтований аналогічно вище описаним, на фоні якого рана №6 продовгуватої форми, розмірами 1,7x0,8 см, з нерівними осадненими краями, дещо заокругленими кінцями, орієнтована на 11 і 5 години відносно уявного циферблату годинника, розміщена на відстані 1,8 см від рани №5. На межі середньої та нижньої третини по передній поверхні синець продовгуватої форми, розмірами 7,5x3,5 см орієнтований аналогічно, на фоні якого рана №7, продовгуватої форми, розміром 1,5x0,6 см, орієнтована на 11 і 5 години відносно уявного циферблату годинника, розміщена на відстані 3 см від рани №6. В ділянці лівого гомілково-ступневого суглоба по зовнішній поверхні синець дещо округлої форми, розмірами 13x10,8 см. Всі синці синьо-фіолетового кольору, з нечіткими краями. Судово-медичний діагноз: Відкритий перелом обох кісток лівої гомілки з ураженням магістральних судин, закрита травма грудної клітки з переломом дев`ятого ребра, синці, садна та забійні рани обох верхніх та нижніх кінцівок. Геморагічний шок. Малокрів`я внутрішніх органів. Туберкульоз легень. Дифузний жировий гепатоз. Дифузний кардіосклероз. На підставі судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 , експерт прийшов до висновку, що в даному випадку в клінічному перебігу всі вище описані ушкодження (синці, садна та забійні рани обох верхніх та обох нижніх кінцівок, закрита травма грудної клітки з перелом дев`ятого ребра, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки з ушкодженням магістральних судин) ускладнились розвитком геморагічного шоку, тому відповідно до пункту 2.1.3«о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі що несуть небезпеку для життя в момент спричинення, що і стало безпосередньою причиною смерті. Всі дані тілесні ушкодження утворилися зажиттєво і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Місцем прикладання сили були обидві верхні та обидві нижні кінцівки, за механізмом - удар, удари більшості наносились зліва на право, справа наліво, спереду на зад, і виявлені тілесні ушкодження утворилися як мінімум від 33-х ударів. Смерть настала в період 16-24 год. до моменту дослідження. Враховуючи дані судово-медичного дослідження виявлені ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного росту або вдарянні об тверду поверхню. Всі описані тілесні ушкодження утворилися від контактів з тупим(ми) твердим(ми) предметом(ами) за механізмом удар, не виключено що це могла бути дерев`яна палиця. Згідно з актом судово-токсикологічного дослідження №617 від 17.05.2019 в крові трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 1,06 геморагічний шок ‰ (а.п.131-137 т.1);
- протокол огляду речей від 29.05.2019 року з ілюстративними таблицями до нього, відповідно до якого: дерев`яна палиця, що була вилучена під час проведення огляду місця події 11.04.2019 року за місцем проживання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ), за формою схожа на дерев`яне топорище до сокири, металева частина якої на момент огляду відсутня, довжина її становить 56,5 см, товщина - 2,8 см, частина, у якій має кріпитися металева сокира, товщиною 6,0 см, вбачається нашарування іржі, топорище є не новим і довгий час перебувало у вжитку; куртка є матерчатою бежевого кольору, на лівому рукаві куртки з внутрішньої та зовнішньої сторони в ділянці передпліччя вбачається засохла речовина бурого кольору, матерчаті штани сірого кольору, на лівій та правій їхній колошві в ділянках обох гомілок у задній частині та в ділянці обох кишень наявні засохлі плями речовини бурого кольору, спортивні штани з матерії синього кольору, на лівій колошві в нижній частині відмічається наявна значна кількість засохлої речовини бурого кольору (а.п.167, 168-173 т. 1);
- висновок судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів №27-МК, яка проведена в період з 10.05.2019 по 27.05.2019, відповідно до якого не виключається, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді забійних ран, відкритого зламу кісток лівої гомілки могли утворитися внаслідок ударів наданим на експертизу дерев`яним топорищем, довжиною 56,5 см, товщиною 2,8 см, закріпною частиною 6 см, вкритим нашаруванням іржі, враховуючи їх морфологічні характеристики (а.п. 151-155 т.1);
- протокол огляду предметів від 29.05.2019 року з фото-таблицями до нього, під час оглянуто CD-R диску об`ємом 700 MB, з серійним номером RFD80-M 81059, зеленого кольору з написом «KAKTUZ» з зовнішньої сторони, із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що стосується виїзду 11.04.2019 року наряду СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області за місцем проживання ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_2 ), на якому зображено три особи, одна із яких у форменому одязі - працівник поліції, інші дві особи у цивільному одязі, а саме ОСОБА_7 підтримує рукою іншу особу у зв`язку із її безпорадним станом (а.п.163 т.1);
- постанову про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження від 29.05.2019 року, згідно з якою вищевказаний CD-R диск, серійний номер якого RFD80-M 81059, із відеозаписом, визнано речовим доказом (а.п.167 т. 1);
- протокол про проведення слідчого експерименту від 13.04.2019 року та DVD-R диск з яких вбачається, що обвинувачений вказав на місце, а саме - на ліжко в спальній кімнаті житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , де він наносив удари по нижніх кінцівках останнього в той момент, коли той перебував в положенні лежачи, та де він наносив удари по тілу потерпілого, а саме на цьому ж ліжку, коли останній перебував в положенні лежачи на правому боці, продемонстрував механізм нанесення ударів шляхом замахування дерев`яною палицею зверху до низу, спочатку першою палицею близько трьох ударів по лівій нозі, а далі ще близько трьох ударів по лівій нозі, пояснивши, що наніс близько 6 ударів палицею та топорищем, замахаючись зверху до низу та спрямовуючи удари у ліву нижню кінцівку потерпілого, та пояснивши, що удари також припадали по одній із рук ОСОБА_10 , так як той нею закривався. Також обвинувачений вказав на кладову кімнату у житловому будинку, а саме - на правий кут в кладовій, як на місце, звідки він брав палицю і топорище, при цьому пояснивши, що на топорищі знаходилася сокира, яку він зняв і поклав на стелажі у коморі. Під час проведення слідчого експерименту у кладовій одразу при вході було виявлено фрагмент відколотої деревини, і як показав ОСОБА_7 , ці фрагменти являються частинами палиці, якою він спочатку наніс близько трьох ударів ОСОБА_10 (а.п.144-146 т.1, а.п. 118 т.2).
При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які є послідовними та узгоджуються між собою в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину подій, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.
Проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто - в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

При цьому, твердження сторони захисту про неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 ККУ), а не умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч.2 ст.125 ККУ), є безпідставними, з огляду на таке.

Стаття 121 КК України встановлює відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, в ч.1 якої передбачено низку ознак, і однією з таких є - небезпечне в момент заподіяння. Небезпечним для життя є ушкодження, яке саме по собі загрожує життю потерпілого в момент заподіяння або за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Таким чином, за загальним правилом умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого припускає, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким, тобто підпадало під одну із ознак, зазначених в ч.1 ст.121 КК України, зокрема - небезпечне в момент заподіяння, і було причиною смерті. Для застосування ч.2 ст.121 КК України в цьому випадку є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що сталася.
З цього приводу суд першої інстанції правильно вказав, і з цим повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду, що усі докази є достатньо вагомими, чіткими, належними та допустимими, узгоджуються між собою, взаємодоповнюють одне одного, і у своїй сукупності відтворюють події, що мали місце 11 квітня 2019 року в будинку ОСОБА_10 , та свідчать про те, що між діями обвинуваченого, які виразилися у завданні численних ударів ОСОБА_10 та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок, а тому дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано саме за ч.2 ст.121 КК України.
При цьому, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не завдавав потерпілому тяжких тілесних ушкоджень повністю спростовується вищевказаними доказами в їх сукупності.
Погоджується колегія суддів і з твердженням суду про визнання на підставі ст.97 КПК України допустимим доказом показання з чужих слів свідка ОСОБА_11 в тій частині, що ОСОБА_7 11 квітня 2019 року будучи в будинку по місцю проживання ОСОБА_10 , наносив тілесні ушкодження останньому, про що їй стало відомо зі слів потерпілого ОСОБА_10 перед його смертю, оскільки дані показання узгоджуються з іншими допустимими доказами у кримінальному провадженні, і при цьому частково визнаються самим обвинуваченим, а саме - в тій частині, що він перебував в будинку, де проживав ОСОБА_10 та наносив йому тілесні ушкодження, лише заперечуючи кількість нанесеним ударів та наслідків від них - тяжкості тілесних ушкоджень.
Сумнівів у правдивості показань цього свідка в суду не виникає, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах провадження.
Зважаючи на це, посилання сторони захисту про безпідставність визнання допустимим доказом показання з чужих слів свідка ОСОБА_11 є таким, що на увагу суду не заслуговує, а на думку колегії суддів є власним розумінням і тлумаченням положень ст.97 КПК України "Показання з чужих слів".
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відхилення показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в тій частині, що ОСОБА_7 о 09 год. - на початку 10 год. приїхав велосипедом до будинку ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_4 , для того аби допомогти садити картоплю, і з цього приводу навів переконливі доводи, зокрема про те, що свідки вказували лише орієнтовний час. При цьому, слід зазначити, що матеріали провадження не мітять жодних доказів, які підтверджували б вищевказану обставину, і стороною захисту не наведено і не надано таких було в ході апеляційного розгляду. Крім того, такі показання свідків спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що вона ОСОБА_7 бачила о 10 год. 10 хв., як він виходив із подвір`я будинку, де проживав ОСОБА_10 .
А тому, твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про необґрунтоване відхилення показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 є таким, що на увагу суду не заслуговує, оскільки воно повністю спростовується іншими доказами, які досліджувались судом і визнані допустимими.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що твердження сторони захисту щодо покладення в основу недостовірних відомостей про обставини, що мають значення для кримінального провадження, а також про те, що не усі докази оцінені згідно із встановленими правилами, є нічим іншим як власним оціночним судженням.
Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку, оскільки фактично були предметом дослідження судом першої інстанції і їм була надана відповідна юридична оцінка.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.
Прокурор в апеляційній скарзі вказує про безпідставне виключення судом першої інстанції з обвинувачення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а саме: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; та вчинення злочину з особливою жорстокістю.
Такі його доводи є цілком слушними та знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.
В обвинувальному акті як обтяжуючими покарання обставинами ОСОБА_7 зазначено: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; та вчинення злочину з особливою жорстокістю.
Суд першої інстанції у вироку вказав, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено. При цьому, виключаючи обтяжуючою покарання обставину - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд вказав про те, що дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки показанням свідка ОСОБА_16 (працівник поліції), який показав суду, що при розмові з ОСОБА_7 від нього відчувався стійкий запах спиртного, а також показанням свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_10 постійно вживали алкогольні напої в будинку, де проживав останній. Крім того, не звернув суд увагу і на те, що ОСОБА_7 при проведенні судово-психіатричної експертизи, розповідаючи обставини щодо злочину, який розслідується в даному провадженні, вказував про те, що ввечері 10.04.2019 року "випив чикушку, щоб заснути". З розповіді ОСОБА_7 вбачається і те, що в день коли він прийшов до потерпілого ОСОБА_10 11.04.2019 року вони також випивали (а.п.159 зворот -160 т.1).
Обвинувачений в судовому засіданні не підтвердив і спростував обставини щодо його перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Вищенаведені обставини в сукупності з іншими дослідженими доказами вказують про те, що обвинувачений під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому колегія суддів вважає, що дану обставину слід віднести до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, виключаючи з обвинувачення обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - вчинення злочину з особливою жорстокістю, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що сам факт нанесення ним великої кількості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 за відсутності прямого умислу на заподіяння особливих страждань останньому не свідчить про їх наявність.
Такі висновки суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими виходячи з таких підстав.
Так, згідно з висновком експерта №03 від 12.04.2019 року про судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 , у останнього виявлені тілесні ушкодження утворилися як мінімум від 33-х ударів, які за висновком судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів №27-МК, і також як встановлено судом, нанесені дерев`яним топорищем довжиною 56,5 см, товщиною 2,8 см.
Враховуючи велику кількість завданих ударів, тривалість часу протягом якого вони наносились, знаряддя, яким вони завдавались, а також тілесні ушкодження, які утворились від цього, зокрема відкриті переломи кісток, колегія суддів вважає, що це завдавало потерпілому нестерпний біль та фізичні страждання як під час їх заподіяння та і після цього (до настання смерті), а це майже цілий світловий день. При цьому, обвинувачений наносячи потерпілому удари таким предметом, зокрема, як топорище довжиною 56,5 см і товщиною 2,8 см, усвідомлював, що спричиняє особливі страждання потерпілому.
За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що злочин обвинуваченим ОСОБА_7 вчинявся з особливою жорстокістю, а відтак дану обставину також слід віднести до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Статтею 374 КПК України передбачено, що у вироку зазначаються в тому числі і відомості про особу, що мають значення для справи, та обставини, що обтяжують покарання, а тому апеляційний суд скаргу прокурора у вище вказаній частині вважає цілком обґрунтованою і підставною та відповідно на підставі ст.67 КК України визнає обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину з особливою жорстокістю.

Однак, навіть за таких обставин, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що обране судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були дотримані судом першої інстанції.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про його особу. При цьому, суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі і саме строком на 8 (вісім) років, яке передбаченого у санкції ч.2 ст.121 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Водночас, суд вважав також і відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, проте з цим не погодився суд апеляційної інстанції, і фактично усунув даний недолік, визнавши такими вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину з особливою жорстокістю.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, згідно із ст.12 цього ж Кодексу залежно від ступеня тяжкості, відноситься до тяжких, у вчиненні якого обвинувачений свою вину не визнавав, і лише звертав увагу суду на те, що наміру завдавати потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть останнього, не мав.

З достатньою повнотою судом було взято до уваги і поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, тобто те, що він залишив потерпілого після нанесення тілесних ушкоджень в будинку фактично одного і без допомоги.

При призначенні покарання враховано було місцевим судом і думку потерпілого ОСОБА_12 , який у вирішенні питання призначення покарання обвинуваченому, покладався на розсуд суду.
Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного й інші обставини кримінального провадження.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, й не є надто м`яким в даній ситуації, як про це вказує прокурор.

Враховуючи вищенаведені обставини провадження та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.121 КК України, відповідає тяжкості вчиненого та особі винного.

Таким чином, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому більшого строку покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає.

Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, і зокрема в частині призначеного покарання, апеляційним судом не встановлено.

Водночас, оскаржуваний вирок підлягає зміні шляхом визнання обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину з особливою жорстокістю.

В іншій частині вирок суду слід залишити без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Визнати обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 : вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; вчинення злочину з особливою жорстокістю.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді