Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1650/20
Провадження 1-кп/483/67/2021
УХВАЛА
Іменем України
14 січня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 02 вересня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, є громадянином України, одруженим, має на утриманні малолітню дитину, з повною загальною середньою освітою, не працює, є раніше не судимим, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на те, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту припинив свою дію 29 грудня 2020 року, а в минулому судовому засіданні через відсутність обвинуваченого неможливо було розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу.
В своєму клопотанні прокурор послався на те, що обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою суду обов`язки, а саме 27 листопада 2020 року залишив місце проживання, поїхавши до м. Очакова, де вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а також кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, прокурор в своєму клопотанні наголошував на тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а також на тому, що, перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Захисник в судовому засіданні просив обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений порушив умови запобіжного заходу лише один раз, у чому щиро кається; з приводу завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 надав копію письмової заяви останньої про відмову від обвинувачення. Крім того, наголошував, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, пояснивши, що в подальшому буде неухильно дотримуватися правил домашнього арешту у разі застосування такого судом.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Право на свободу та особисту недоторканність природне право людини, яке гарантується Конвенцією. Однак це право не є абсолютним і може бути обмежене державою. Важливим в даному випадку є мета обмеження права й умови, додержання яких є обов`язковим для того, щоб воно вважалося сумісним із гарантіями захисту права за статтею 5 Конвенції.
Так, частина 3 ст. 176 КПК України визначає, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовується тим, що останній порушив умови домашнього арешту, а також тяжкістю злочину, в якому він обвинувачується, та можливістю переховування від суду і незаконного впливу на свідків та потерпілого.
Так, судом було встановлено, що ОСОБА_6 лише один раз порушив обмеження, встановлені відносно нього судом в рамках дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме залишив адресу проживання, за якою встановлено домашній арешт, більше жодного разу обмеження, встановлені відносно нього, не порушував.
Суд критично ставиться до доводів прокурора про те, що обвинувачений може впливати на свідків та потерпілого, оскільки суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_6 , порушивши умови домашнього арешту, розшукував потерпілого чи свідків, спілкувався з ними та мав намір у будь-який спосіб вплинути на них.
Також судом не беруться до уваги посилання прокурора на вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, обвинувальний акт за яким скеровано до суду, адже у даному провадженні судом вирок не ухвалено, а тому особа на даний час є невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення (презумпція невинутоватості), і ці дані не можуть бути враховані судом як обставини, що негативно характеризують обвинуваченого.
Сам факт відсутності обвинуваченого 27 листопада 2020 року за місцем проживання без доведення прокурором наявності нових ризиків, ніж ті, що були підставами для обрання йому раніше цілодобового домашнього арешту, не дає суду підстав для обрання найбільш суворого та виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
Домашній арешт як запобіжний захід, під час дії якого обвинувачений, обмежуючись у праві на пересування, зберігає можливість перебувати у звичних домашніх умовах, дозволяє одночасно враховувати інтереси держави, обвинуваченого та потерпілого, а потреби судового провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, оскільки це забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, він буде обмежений у комунікації, та не матиме змоги впливати на потерпілого та свідків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 314, 315 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за кожним викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу Очаківського міськрайнного суду Миколаївської області;

- повідомляти Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також потерпілим ОСОБА_4 ;

- носити електронний засіб контролю.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і припиняє свою дію 15 березня 2021 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: