справа № 462/8167/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинуваченню

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, працюючого механіком ТОВ «Галкран», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На початку липня 2020 року ОСОБА_5 на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Головацького,6 у м. Львові, отримав від потерпілого автомобіль марки «Сітроен Немо», 2008 року випуску, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 для надання послуг перевезення (таксі).

13 липня 2020 року, ОСОБА_5 , незаконне заволодів автомобілем автомобіль марки «Сітроен Немо», номерний знак НОМЕР_1 , залишивши межі м. Львова на вказаному автомобілі без дозволу ОСОБА_6 , після чого, він, прямуючи по дорозі на шляху до м. Ужгорода, перебуваючи в с. Коритняни, Ужгородського району, Львівської області, з метою не бути викритим, відключив GPS трекер, який знаходився в салоні автомобіля під рульовою колонкою та викинув його. 16 липня 2020 року вказаний автомобіль був виявлений працівниками поліції по вул. Докучаєва,10 у м. Львові та повернутий потерпілому.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, як вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом.

Одночасно із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року відповідно до вимог ст. 469 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався визнати винуватість та сторони узгодили, що в разі затвердження угоди судом, до ОСОБА_5 буде застосовано покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням ст. 75 КК України, підозрюваний, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, матеріальних претензій у нього немає.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше несудимий, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_2 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 1961,40 гривень (висновок автотоварознавчої експертизи від 14.12.2020 року № СЕ-19/114-20/22565-АВ /Т-2 а.с.113-120/.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 грудня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:
автомобіль «Сітроен Немо», номерний знак НОМЕР_1 /Т-2 а.с.64,65/ - залишити потерпілому;

цифровий носій /Т-2 а.с.137/ - залишити у матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:

Оригінал вироку.