Справа № 564/947/18 Провадження №11-кп/802/208/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000463 від 09.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою терміном до 29.01.2021 року. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 81080,00 гривень. У випадку сплати застави, відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: з`являтися до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м.Костопіль Костопільського району Рівненської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що у разі незастосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує ймовірність настання ризиків того, що ОСОБА_7 спробує: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого співучасника у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, ОСОБА_7 являється раніше судимим за вчинення майнових злочинів. Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. На розгляді Костопільського районного суду Рівненської області перебувають кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України. На даний час постійного місця роботи ОСОБА_7 не має. Може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, за для уникнення відповідальності так як санкція статті передбачає безальтернативне позбавлення волі. З огляду на спосіб життя обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема систематичність, застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить з його боку належної правосвідомої поведінки і дасть можливість продовжити протизаконні дії.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає рішення необґрунтованим. Вказує, що розмір застави, визначений судом є завідомо непомірним для обвинуваченого. Просить ухвалу скасувати повністю та ухвали нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який просив скаргу відхилити за безпідставністю, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено і те, що судовим рішенням ОСОБА_7 продовжувався строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Востаннє, оскаржуваною ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено. Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою 29 січня 2021 року.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики не зменшилися, ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення майнових злочинів, і знову ж обвинувачується у вчиненні майнових злочинів, які відноситься до категорії тяжких.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого співучасника у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення останнього клопотання про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого йому діяння, те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи а ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів Волинського апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: