Провадження №1-кп/523/1405/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт від 29.10.2020 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000178 від 19.09.2020 року, за обвинуваченням (згідно наданих матеріалів):

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 21.03.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.185, ст.ст.70, 72 КК України до 3-х років 3 місяців 1 дня позбавлення волі, звільнився 19.05.2016 року за відбуттям строку покарання,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На адресу Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 для розгляду одночасно з обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також надішли матеріали кримінального провадження та відповідні заяви сторони захисту.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт і додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи ознайомленим зі встановленим відносно нього за постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 26.02.2020 року адміністративним наглядом на строк 12 місяців з відповідними обмеженнями, з серпня 2020 року, самовільно, без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомивши про це Хаджибеївський ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, чим порушив спеціальні обмеження, регламентовані п.«в» ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, які звільнились із місць позбавлення волі».
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України.

Відповідно до означених вище заяв сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_2 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю і беззаперечно визнав свою винуватість.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування й дізнання повністю визнавав свою провину за висунутою підозрою та за викладеним в акті обвинуваченням, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надавав зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

За ч.1 ст.382 КПК України, у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а відтак дії зазначеної особи вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.395 КК України.

Так, з огляду на ст.395 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, що карається арештом на строк до шести місяців.

Положення ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України встановлюють, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Стаття 60 КК України регламентує, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується особа обвинуваченого офіційно не працевлаштований, свою провину визнав, забезпечений місцем реєстрації й проживання, але раніше неодноразово судимий та має не зняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість, сукупність чого свідчить про схильність зазначеної особи до протиправної поведінки та обумовлює висновок про неможливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини і тривалість діяння за висунутим обвинуваченням, суд у контексті ст.ст.50, 60, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення зазначеного обвинуваченого й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді арешту у визначених санкцією ст.395 КК України межах.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяця.

Згідно зі ст.60 КК України, ст.ст.15, 50-51 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та його поміщення до арештного дому.

Виконання вироку в частині поміщення засудженого ОСОБА_2 до арештного дому для відбування покарання покласти на начальника Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Копії вироку направити прокуророві, ОСОБА_2 та для виконання - начальнику Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для засудженого у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1