Справа № 368/745/20 Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2983/2020 Суддя -доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 28 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи "Кагарлицька виправна колонія (№ 115)" ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-дострокового звільнення від призначеного судом покарання, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Кагарлицького районного суду надійшло клопотання за поданням начальника ДУ "Кагарлицька виправна колонія № 115" ОСОБА_10 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_9 , про застосування умовно-дострокового звільнення від призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі до ОСОБА_7 засудженого:

- 02 квітня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;

- який з 25.06.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 18.07.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 28 липня 2020 року у задоволенні вищевказаного поданнявідмовлено.
Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції, зазначив про те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України - умовно - дострокового звільнення від призначеного покарання, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен довести, не допускаючи порушень умов тримання під вартою, та, відповідно, - маючи кількість заохочень, які б свідчили про системність їх отримання.. Ці обставини, на думку місцевого суду, вказують на відсутність правових підстав дляумовно-достроковогозвільнення засудженого від відбування покарання.
Не погоджуючись із таким рішенням, захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити подання про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Вважає ухвалу суду І-ї інстанції незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено наявність у ОСОБА_7 суворої догани, що не відповідає дійсності, оскільки всі три дисциплінарні стягнення були накладені на ОСОБА_7 за порушення режиму протягом 35 днів, на першому році відбування покарання, в подальшому ж засуджений жодного разу не порушував режим, дотримувався всіх своїх обов`язків та на даний час не має діючого стягнення.

Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_7 має позитивні характеристики, працює, під час ДТП сам отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, має батьків похилого віку, за час відбування покарання отримав 4 заохочення, мав 3 дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені та зняті, що свідчить про послідовний та стабільний процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника в обґрунтування вимог та доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечує проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною третьою цієї статті відповідної частини строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування положень ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки.
04 червня 2018 року Апеляційним судом Київської області залишено без задоволення апеляційні скарги прокурора, захисника, а вирок Вишгородського районного суду Київської області відносно ОСОБА_7 - без змін.
Початок строку: 25 червня 2018року. Кінець строку: 25 червня 2021 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 1/2строку призначеного покарання є законним та обґрунтованим.

Однак, сам факт того, що засуджений фактично відбув 1/2призначеного покарання, не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, суд першої інстанції в повній мірі дослідив характеризуючі особу засудженого ОСОБА_7 дані, який за період відбування покарання отримав три дисціплінарні стягнення, в останній період відбування покарання отримав чотири заохочення, дав їм належну правову оцінку та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що отримання засудженим заохочень перед настанням пільги, не може свідчити про факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а навпаки свідчить про його негативну поведінку в установі виконання покарань.
Що стосується доводів захисника, про неналежне врахування судом першої інстанції даних про його особу, стану здоров`я, позитивні характеристики з місця відбування покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані, в тому числі і ті на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі та обґрунтовано прийняв рішення відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення.
За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що передбачені законом підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, на даний час відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону,а тому залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 28 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи "Кагарлицька виправна колонія (№ 115)" ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-дострокового звільнення від призначеного судом покарання - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: