Провадження № 1-кс/161/8221/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 листопада 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника володільця майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000679 від 05.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у Волинській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням, яке погоджене прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно (перелік якого вказаний в клопотанні).

Клопотання мотивує тим, що слідчим в ОВС СУ ГУ НП у Волинській області майором поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000679 від 05.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України

24.09.2020 на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області працівниками СУ ГУ НП у Волинській області було проведено обшук в приміщенні складу Літер І 1 за адресою: місто Луцьк, вул. Клима Савури, 21а, в ході якого виявлено та вилучено товарно матеріальні цінності належні ТОВ «Гіппо», які визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні, оскільки є підстави вважати, що вони були придбані за грошові кошти отриманні від реалізації продукції поставленої ТОВ «Мегафрукт». Вилучене майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

З дня передачі майна на відповідальне зберігання ОСОБА_7 складське приміщення регулярно перевірялось працівниками поліції на предмет наявності пломб та печаток.

В період з 08.10.2020 по 09.10.2020 на підставі рішення слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області було проведено огляд в вищезазначеному складському приміщенні з метою ідентифікації наявного там майна, яке було описано та передано на відповідальне зберігання.

15.10.2020 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області на майно, яке було описано в ході обшуку від 24.09.2020 та зберігалось в складському приміщенні за адресою: м. Луцьк, вул. Клима Савура, 21а було накладено арешт.

23.10.2020 ухвалою Волинського апеляційного суду Волинської області арешт на дане майно було скасовано. Однак зі сторони власника описаного майна клопотань про повернення не надходило. При спробі зв`язатися з особою, яка відповідальна за зберігання вилученого майна ОСОБА_7 , для подальшої передачі його власнику в останнього був відключений мобільний телефон.

05.11.2020 на адресу СУ ГУНП у Волинській області надійшла інформація, що на дверях складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігалось описане майно відсутні печатки, якими опечатувались двері та замки, на які вони були закриті після проведення слідчих дій.

05.11.2020 проведеним оглядом за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що на складському приміщенні, в якому зберігалось описане майно, відсутні печатки слідчого управління, якими були опечатані двері та замок, на який вони були закриті, натомість виявлені залишки зірваної пластилінової печатки.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини в органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися в суд з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду в приміщенні складу (Літер І-1), що за адресою: місто Луцьк, вулиця Клима Савури, 21а.

05.11.2020 Луцьким міськрайонним судом було надано дозвіл на проведення огляду в приміщенні складу (Літер І-1), що за адресою: місто Луцьк, вулиця Клима Савури, 21а, з метою встановлення наявності товару на складі та його ідентифікації. /

В період часу з 06.11.2020 по 09.11.2020 в ході проведення огляду в приміщенні складу (Літер І-1), що за адресою: місто Луцьк, вулиця Клима Савури, 21а, працівниками поліції було виявлено пошкодженість упаковок частини палет, а також відсутність частини товарів зокрема з підакцизними товарами, тому було прийнято рішення про вилучення наявних товарно-матеріальних цінностей для подальшої його ідентифікації та безперешкодного доступу до товару, оскільки ідентифікувати даний товар в даних умовах у стислий період часу було неможливо через недоступність до нього та значний об`єм, всього під час обшуку вилучено 453 палети.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання можливості приховування та відчуження належного ТОВ «Гіппо» майна, а також забезпечення збереження вилученого товару, встановлення відсутності точної кількості раніше арештованих та переданих на відповідальне зберігання ОСОБА_7 товарно-матеріальних цінностей, виникла необхідність у накладені арешту на зазначене вище майно, а саме на вилучений в ході огляду товар належний ТОВ «Гіппо».

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які, кожен зокрема, підтримали клопотання та просили його задовольнити, пояснення представників власника майна, який просили відмовити у його задоволенні, дослідивши подане представником власника майна заперечення, приходжу до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в період часу з 09.10.2020 по 05.11.2020, невстановлена особа, діючи умисно, з метою відчуження та вилучення майна, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб здійснила розтрату описаного та переданого на відповідальне зберігання майна, яке знаходилось в складському приміщенні за адресою: місто Луцьк, вулиця Клима Савури, 21а.

05.11.2020 слідчим управлінням ГУ НП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000679, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Так як слідством встановлено розтрату описаного та переданого на зберігання майна, то з метою можливого приховування та відчуження майна, з метою збереження вилученого попереднього товару та встановлення відсутності його точної кількості переданого на збереження, то просять накласти арешт на перераховане майно.

У даному випадку майно, на яке просять накласти арешт належить ТОВ «Гіппо», яке на разі не є суб?єктом кримінальної відповідальності, а позбавлення його права користування тягне за собою незаконне позбавлення його права власності.

Крім того, слід зазначити, що слідством не встановлено причину відсутності чи наявності майна, так як не проведеного його детальний опис та огляд.

На момент розгляду клопотання майно не ідентифіковано, а перелік палетів, в якому воно знаходиться не дає можливість встановити його дійсну наявність або відсутність після пошкодження вхідних замків.

Крім того, особа, якій передано на відповідальне зберігання майно, не допитана, її місце знаходження не встановлено слідством.

Також стороною обвинувачення не доведено, що дане майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно з ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів клопотання, то воно не містить жодних доказів, які б підтверджують необхідність накладення арешту на майно (перелік якого вказаний в клопотанні), як того вимагає ст.171 КПК України.

Враховуючи ті обставини, що слідчим не доведено, а також не наведено будь-яких обставин для накладення арешту на вилучене під час проведення огляду в приміщенні складу (Літер І-1) в м. Луцьку по вул. К. Савури, 21а майно, то суд приходить до висновку, що в задоволення клопотання про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000679 від 05.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України про арешт майна.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду впродовж 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1