Справа № 346/1547/20
Провадження № 1-кп/346/425/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000274 від 28 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого паркувальником у м. Коломия, інваліда ІІ групи, не судимого, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 24.03.2020 року близько 10:00 год., перебуваючи в м. Коломия по вул.. Гетьмана Мазепи поблизу магазину «Сім`я», побачив на землі пластикову картку банку АТ КБ «ПриватБанк». Піднявши вказану пластикову карту оглянув її і побачив написи у виді цифр, яких розцінив як код доступу до рахунку і привласнив вказану картку. У подальшому, 24.03.2020 року о 10 год. 52 хв. обвинувачений ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та достовірно розуміючи , що знайдена ним платіжна картка є чужою і її привласнення спричинить власнику майнову шкоду, підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 7 та використовуючи знайдену картку з кодом доступу до рахунку, таємно зняв з карткового рахунку, відкритого в банку АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Продовжуючи свої злочинні дії, 24.03.2020 о 10 год. 57 хв. обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою м. Коломия, вул.. Мазепи, 136 та реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, використовуючи знайдену картку, таємно викрав із рахунку потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень , якими розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2200 (дві тисячі двісті) гривень.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.
В ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 10 квітня 2020 року укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Потерпілий ОСОБА_5 заявляє, що майнова шкода відшкодована в повному обсязі, інших претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, що підтвердив у підготовчому судовому засіданні. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Сторони угоди підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.
На момент вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь та на момент укладення угоди про примирення, такі діяння останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України тобто вчинення злочину середньої тяжкості за що передбачено покарання поміж іншого, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України віднесений до кримінальних проступків.
Станом на день постановлення даного вироку санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання поміж іншого, у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направленні до суду до набрання чинності цим Законом і не призначенні до судового розгляду повертаються прокурору для внесення з урахування вимог глави 25 КПК України.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою про примирення, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 314 КПК України, судовий розгляд в цьому кримінальному провадженні не міг бути призначений.
У підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду матеріали, що мають значення для кримінального провадження.
Кримінальне провадження підсудне Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області.
Зважаючи на наявність укладеної між потерпілим і обвинуваченим угоди про примирення, суд зобов`язаний в першу чергу вирішити питання затвердження такої угоди, а не питання повернення обвинувального акта прокурору з підстав, зазначених вище.
Поряд з цим, згідно вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави прийти до висновку про те, що в даному випадку обвинувальний акт не може бути повернутий прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України, оскільки таке повернення в будь-якому випадку погіршить становище обвинуваченого.
За таких обставин, суд не вбачає перешкод для вирішення питання про затвердження даної угоди про примирення.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України (в редакції до 01.07.2020 року), угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України (в редакції на день постановлення вироку), угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим на день вчинення протиправних діянь, віднесене до злочинів середньої тяжкості. На момент постановлення вироку, таке кримінальне правопорушення віднесено до кримінального проступку.
Так, чи інакше, прямих заборон для укладення та затвердження даної угоди про примирення зазначені норми КПК України не містять.
Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції до 01.07.2020 року).
До обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом"якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що являється інвалідом 2 групи, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, то ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання та просить затвердити угоду про примирення.
За вказаних вище обставин суд вважає, що узгоджене покарання, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих покарання обставин за відсутності обтяжуючих обставин, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
Запобіжні заходи щодо ОСОБА_6 під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не застосовувались.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення від 10 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000274, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Речовий доказ 2 фотознімки з камери банкомата та довідку про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_5 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Суддя ОСОБА_1