ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4297/18
Провадження № 1-кп/210/153/20

"10" грудня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження №0001126 від 19.07.2018року, № 0000373 від 17.03.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 25.06.2001 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 269-1 ч. 1 (КК України 1960 року) до 1 року позбавлення волі. Згідно ст. 45 КК України умовно засуджений з іспитовим строком 1 рік;

2) 12.02.2002 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.145,70 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 25.06.2001 року та призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

3) 06.10.2003 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст.70 КК України призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнився 30.12.2004 року по відбуттю строку покарання;

4) 08.02.2006 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 18.07.2007 року згідно Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року;

5) 28.08.2008 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.10.2011 року по відбуттю строку покарання;

6) 02.08.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

7) 21.08.2012 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

8) 31.10.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

9) 06.12.2012 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до відбуття покарання призначено 3 роки 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 81 КК України звільнився 06.01.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 17 днів;

10) 11.06.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 06.12.2012 року та призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

11) 23.12.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, що скасовано вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 року в частині призначеного покарання та визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 1,4, ст. 71 ч. 1 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

12) 14.01.2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

13) 15.08.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

14) 10.08.2017 року Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України із покаранням у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано 8 місяців за вироком Довгинцівського районному суду міста Кривого Рогу від 15.08.2016 року з урахуванням вироку Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від14.01.2016 року та вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.06.2015 року, Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.06.2015 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнився 11.06.2018 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуттю строку покарання,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
19.07.2018 року о 12:00 годин, діючи повторно, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні Управління центрального департаменту по утриманню та ремонту ПАТ «АМКР», що розташований за адресою вул. Криворіжсталі, 1В в Металургійному районі м Кривого Рогу, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник до службового кабінету №413, де на столі побачив тимчасово залишену ОСОБА_5 сумку. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вказаної сумки умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав грошові кошти в розмірі 2233,00 гривні, після чого поклавши викрадене майно собі в ліву передню кишеню джинсів, з місця вчинення злочину зник, тим самим спричинив своїми діями потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток, який складає 2233,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно.

Крім того, 01.03.2019 року приблизно 12.15 годин, ОСОБА_4 повторно, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов до ДНВЗ КНЕУ КЕІ, розташованого по вулиці Медична,16 на території Металургійного району міста Кривого Рогу, де таємно, шляхом вільного доступу зайшов у приміщення аудиторії №203, звідки повторно реалізуючи злочинний умисел викрав мобільний телефон «Redmi 4X Dual SIM 3GB RAM 32GB ROM Black» s/n НОМЕР_1 імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_6 ..

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим повторно реалізував злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, після чого обернув викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядився ним власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, вартість якої на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи №34/12.1/955 від 13.11.2019 року становить 1933,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_4 06.03.2019 року приблизно 19.40 годин, повторно, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов до Криворізької загально - освітньої школи №7, розташованої по вулиці Героїв АТО, 48 на території Металургійного району міста Кривого Рогу, де перебуваючи на другому поверсі навчального закладу, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проник у приміщення службового кабінету №8, звідки повторно реалізуючи злочинний умисел викрав ноутбук марки «Acer» моделі «eMachines 355N571G25ikk (LU.NE50C.048), який належить потерпілій ОСОБА_7 ..

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим повторно реалізував злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з прокиненням у інше приміщення та з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, після чого обернув викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядився ним власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, вартість якої на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи №34/12.1/926 від 07.11.2019 року становить 2400,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається. Просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні присутньою не була, до початку розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяв та клопотань не має.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, цивільний позов підтримала. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі. Покарання просила призначити на розсуд суду

Відповідно до положень ст. 325 КПК України суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності потерпілих, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження та їх заяви про це.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Згідно з ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочинів.

Згідно з ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно (Т. 3 а.п. 37), вину визнав, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря - нарколога не перебував та не перебуває (Т. 3. а.п. 40, 41), фізично здоровий, інвалідом не являється, раніше судимий (Т. 3 а.п. 42-45).

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2,3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ними нових злочинів.

Покарання обвинуваченому за ч. 2, 3 ст. 185 КК України має бути призначене за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст. ст. 69, 75 КК України не вбачається.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов, оскільки злочинними діями обвинуваченого завдано майнову та моральну шкоду, яку цивільний позивач просить стягнути.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає, виходячи з характеру та об`єму заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_7 посилається на те, що в наслідок викраденого майна, отримала душевні переживання, перестала спокійно спати та працювати, відчуває тривогу, що злочинці знову можуть проникнути до її роботи та викрасти речі, не має змоги користуватися всіма благами та перевагами викрадених речей, на деякий час втратила зв`язок зі своїми близькими людьми та службові документи, а також втратила світлини.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 є обґрунтованим, та визнано обвинуваченим ОСОБА_4 . Заподіяна позивачеві матеріальна шкода встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи, згідно з яким сума майнової шкоди становить 2400,00 грн.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що потерпіла дійсно зазнала матеріальних та моральних страждань, а обвинувачений визнав в судовому засіданні цивільний позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2400,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

У даному кримінальному провадженні ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 07.02.2020 року по 06.04.2020 року, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 42040,00 гривень.

03.03.2020 року ОСОБА_8 внесено заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 , та 04.03.2020 року ДУ «Криворізькою установою виконання покарань №3» ОСОБА_4 було звільнений з - під варти, у зв`язку із внесенням застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховний Суд України від 26.03.1999 року № 6 «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» суд вправі зазначити в вироку, що запобіжний захід у вигляді застави зберігає свою дію до набрання вироком законної сили.

Майнова шкода відшкодована частково.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст. ст. 122, 124-126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання призначити ОСОБА_4 до відбування 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання, у порядку виконання даного вироку суду.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 07.02.2020 року по 04.03.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, у вигляді застави, залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_8 заставу в розмірі 42040,00 (сорок дві тисячі сорок) гривень, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк платника: ПриватБанк, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ; кредит рахунку: UA0017442, код отримувача: 26239738, МФО:820172, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , справа №210/1249/20, провадження №1-кп/210/586/20 Дзержинським районний суд м. Кривий Ріг, яка була внесена на депозитний рахунок 03.03.2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2400,00 (дві тисячі чотириста) гривень, та моральну шкоду в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи (висновок № 34/12.1/923 від 07.11.2019 року) в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 (чотири) копійки.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи (висновок № 34/12.1/955 від 13.11.2019 року) в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 (чотири) копійки.

Речові докази:

- грошові кошти в розмірі 2233,00 (дві тисячі двісті тридцять три) гривні, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, залишити у останньої;

- оптичний носій «DVD-R» з відео файлами, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- «Xioami Redmi 4X Dual» чорного кольору, імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_6 , після набрання викроом законної сили залишити у власності останньої.

Матеріали кримінального провадження №0001126, №0000373 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/4297/18, провадження №1-кп/210/153/20.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1