Справа № 675/1748/20
Провадження № 1-кп/675/150/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2020 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Ізяславі кримінальне провадження № 0000193, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2020 року, про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка с. Ревуха Ізяславського району Хмельницької області,

українка, громадянка України, освіта повна загальна середня, не

одружена, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працююча,

жителька

АДРЕСА_1 , раніше не судима,

в с т а н о в и в :

14 липня 2020 року близько 19 год. 00 хв. у м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Миколи Микитюка у дворі багатоквартирного будинку № 106 Д водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи належним їй автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху асфальтованою частиною вказаної прибудинкової території, всупереч вимогам пунктів 1.5, 2.3.б, 2.9.а, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, не переконалася, що це буде безпечним та не створить загрози життю або здоров`ю громадян, не маючи змоги спостерігати за дорожньою обстановкою в межах габаритної ширини позаду керованого нею автомобіля, діючи недбало, не звернулась за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснила наїзд задньою частиною вказаного автомобіля на потерпілу ОСОБА_5 , котра знаходилася позаду автомобіля, сидячі на лавці.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому шийки малогомілкової кістки лівої гомілки, відкритого перелому діафізу малогомілкової кістки правої гомілки, рани на лівій та правій гомілках, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.

Тим самим своїми діями ОСОБА_4 порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3.б, 2.9.а, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які вимагають:

п. 1.5. Дії або бездiяльнiсть учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
В ході розгляду справи обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнала повністю.
Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, вказавши, що вона примирилась з ОСОБА_4 , котра завдану шкоду відшкодувала шляхом оплати лікування.
Обвинувачена ОСОБА_4 заявлене потерпілою ОСОБА_5 клопотання підтримала.

Прокурор не заперечує проти закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності з підстав примирення винної з потерпілою.

Заслухавши обвинувачену, думку потерпілої, позицію прокурора, вивчивши та проаналізувавши надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання потерпілої є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як передбачено п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12 умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості , таким потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК України. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, винуватість її у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена в повному обсязі, його дії кваліфіковані вірно.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вказаний злочин є необережним, обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, заподіяну шкоду відшкодувала потерпілій у повному обсязі, суд вважає, що встановлені всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, що є підставою для закриття кримінального провадження.
Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_4 покладені на неї процесуальні обов`язки виконувала, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робила, інше кримінальне правопорушення не вчинила, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу ухвали в законну силу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.
Таким чином суд приходить до висновку, що арешт майна підлягає скасуванню, слід скасувати арешт автомобіля, оскільки автомобіль підлягає поверненню власниці.
Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284, 286, 314, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з примиренням винної з потерпілою.
Кримінальне провадження № 0000193, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2020 року, про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , - закрити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року.
Речові докази: автомобіль «Volkswagen», моделі «Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області у м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Грушевського, 24, - повернути власниці ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1