ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2773/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1210/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 , представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 про арешт майна задоволено частково.
Накладено арешт на автомобіль КАМАЗ модель 43101, д.р.н. НОМЕР_1 , на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та на ключ від замку запалення автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , які були виявлені та вилучені в ході огляду місця події 27.05.2020 року за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 131.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий Холодногірського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_8 про арешт майна.
В клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , на деревину у вигляді зрізаних стовбурів дерев, яка перебуває у кузові автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та на ключ від замку запалення автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , які були виявлені та вилучені в ході огляду місця події 27.05.2020 року за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 131.
В обґрунтування клопотання вказала, що 27.05.2020 року в період часу з 19:00 19:30 проведений огляд місця події за адресою: м. Харків пр.-т. Гагаріна, 131. В ході огляду місця події виявлено та вилучено наступне майно: автомобіль КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться деревина у вигляді зрізаних стовбурів дерев, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключ від замку запалення автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 .
Враховуючи той факт, що у кузові автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 знаходиться деревина без маркувань та штрих кодів, не встановленого походження, тому є підстави вважати, що вказана деревина може бути отримана злочинним шляхом.
Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що вбачається правова підстава для накладання арешту на тимчасово вилучені речі, які були здобуті під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, а також для подальшого збереження первинного стану вилученого майна, попередження його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на деревину у вигляді зрізаних стовбурів дерев, яка перебуває у кузові автомобіля КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , слідчий суддя відмовив за необґрунтованістю, вказавши, що на ліс не можна накласти арешт та у протоколі огляду було зазначено, що вилучено тільки автомобіль КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 .
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представником власника майна ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_10 подані апеляційні скарги.
Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 в частині накладення арешту на майно як незаконну та необґрунтовану, постановлену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Щодо необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказав, що повний текст судового рішення було надруковано та надано йому лише 02.06.2020, а тому п`ятидений строк вважає пропущеним з поважних причин.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого та задовольнити клопотання у повному обсязі, наклавши арешт на майно, в тому числі й на деревину.
Мотивуючи скаргу вказав, що судове рішення в частині відмови в накладенні арешту на деревину не відповідає вимогам КПК України, є немотивованим та необґрунтованим.
Учасники розгляду належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, однак з невідомих причин на апеляційний розгляд не з`явилися.

За таких обставин, в силу вимог ст.405 КПК України неявка учасників не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Твердження адвоката ОСОБА_7 щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами судового провадження не спростовуються; причини пропуску процесуального строку, на які посилається у клопотанні заявник є поважними, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 підлягає поновленню.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001143 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України,зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на деревину у вигляді зрізаних стовбурів дерев, слідчий суддя вказав, що згідно протоколу огляду місця події було вилучено лише автомобіль КАМАЗ модель 43101 д.р.н. НОМЕР_1 , а тому накладення арешту на деревину є неможливим.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком слідчого судді, адже за змістом Глави 17 КПК України арешт може бути накладений на майно, що вилучено під час обшуку, огляду місця події та таке, що не вилучалася у власника або користувача.
Дослідженням клопотання слідчого про арешт майна (арк. 1-2) встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт саме вилученого майна, у тому числі й деревини. При цьому з копії протоколу огляду місця події від 27.05.2020 (арк. 10-12) вбачається, що на місці події були вилучені тільки автомобіль КАМАЗ модель 43101, д.р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від транспортного засобу.
З даного протоколу випливає, що деревина при огляді місця події не вилучалася, а тому у слідчого судді не було законних підстав для накладення на неї арешту в межах клопотання слідчого.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що з описової частини протоколу вбачається, що деревина перебувала в кузові автомобіля, а тому слід вважати, що її теж було вилучено є неспроможними.
Процесуальні документи мають бути викладені в чіткій, категоричній формі, не повинні допускати двоякого трактування, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. І саме такий принцип при складанні протоколів слідчих дій та викладенні їх змісту має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги представника власника майна, колегія суддів зазначає, що фактичні обставини кримінального провадження, питання наявності складу злочину, винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також вірності кваліфікації вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
В даному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати підозру щодо вчинення кримінального правопорушення обґрунтованою.
Крім того, відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2020.
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , представника власника майна адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2020щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0001143 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді