20.08.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/299/20
провадження № 1-кп/533/32/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження№ 0000051 від 11.02.2020 та № 0000052 від 11.02.2020 за обвинуваченням:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сушки, Козельщнського району, Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, освіта базова загальна середня, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст.185 КК України,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Чорний Потік, Іршавського району, Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого, освіта базова загальна середня, раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2020, складеного та затвердженого начальником Козельщинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 19.03.2020, гр. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України (КК України) , за версією сторони обвинувачення, вчиненого за таких обставин:

02 лютого 2020 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , прийшов на кладовище в селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, де помітив місце поховань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були огороджені металевим ланцюгом, впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони власника та інших осіб, шляхом застосування фізичної сили демонтував та незаконно заволодів металевим ланцюгом загальною довжиною 5,2 м., вагою 14 кг, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на суму 44 грн 80 коп.
Таким чином, ОСОБА_13 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 297 КК України.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2020, складеного та затвердженого начальником Козельщинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 24.03.2020, 07 лютого 2020 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшли на територію колишнього свинарника-маточника СТОВ «Хліб і люди», яка належить ОСОБА_15 , та розташована у селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони власника та інших осіб, шляхом вільного доступу викрали металобрухт вагою 316 кг, чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на суму 1131 грн 28 коп.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 вчинив повторно, за попередньою змовою групою осіб, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2020, складеного та затвердженого начальником Козельщинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 24.03.2020, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за версією сторони обвинувачення, вчиненого за таких обставин:

07 лютого 2020 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшли на територію колишнього свинарника-маточника СТОВ «Хліб і люди», яка належить ОСОБА_15 , та розташована у селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони власника та інших осіб, шляхом вільного доступу викрали металобрухт вагою 316 кг, чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на суму 1131 грн 28 коп.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_5 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження у частині обвинувачення ОСОБА_16 ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 03.06.2020 було виділено у окреме кримінальне провадження (справа № 533/311/20) з-підстав заявлення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, тому у даному провадженні в цій частині не розглядається та не досліджується.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальних актах. Дав покази, що дійсно приблизно в лютому місяці 2020, він прийшов на кладовище в селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, де помітив місце поховань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були огороджені металевим ланцюгом, та застосувавши фізичну силу демонтував металевий ланцюг, який в подальшому здав на металобрухт та отримав за це грошові кошти.

Далі приблизно в цей же період часу ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , прийшли на територію колишнього свинарника-маточника СТОВ «Хліб і люди», яка належить ОСОБА_15 та розташована в селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, та шляхом вільного доступу викрали рейки (металобрухт), які в подальшому здали на металобрухт та отримали грошові кошти.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину також визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Дав покази, що дійсно 07.02.2020 близько 09 години він за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , прийшов на територію колишнього свинарника-маточника СТОВ «Хліб і люди», яка належить ОСОБА_15 та розташована в селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, та шляхом вільного доступу викрали металобрухт (рейки), яким в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , в судове засідання не з`явилися про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, повідомили, що майнова шкода відшкодована у повному обсязі, претензій до обвинувачених не мають, при визначенні міри покарання покладаються на розсуд суду.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, їх вина доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

На доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, стороною обвинувачення надано, та досліджено судом такі докази:
- матеріли досудового розслідування, у тому числі: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2020 № 0000051; заява потерпілого ОСОБА_12 ; протокол огляду від 11.02.2020; заява ОСОБА_17 про добровільну видачу металевого ціпка; протокол огляду речового доказу від 11.02.2020; постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11.02.2020; довідка ТОВ «Ореандр-1» про вартість 1-ї тони брухту чорних металів; постанова про зміну правової кваліфікації у матеріалах кримінального провадження від 19.02.2020.

На доведення вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення надано, та досліджено судом такі докази:
- матеріали досудового розслідування, у тому числі: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2020 № 0000051; протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується, від 11.02.2020; заява ОСОБА_17 про добровільну видачу металевих рейок; протокол огляду речових доказів від 11.02.2020; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 11.02.2020; розписка ОСОБА_15 про отримання металевих рейок на зберігання від 11.02.2020; постанова про зміну правової кваліфікації у матеріалах кримінального провадження від 19.02.2020, згідно якої перекваліфіковано кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні з ч. 1 ст. 185 України на ч. 2 ст. 185 КК України; протокол загальних зборів майнових уповноважених від 01.04.2012 Козельщинського району власників майнових паїв колишнього сільськогосподарського підприємства «Бреусівка», правонаступник СТОВ «Хліб і люди»; звіт про фактичні затрати на проведення експертизи від 13.02.2020 № 413; висновок експерта судово-товарознавчої експертизи від 13.02.2020 № 413, згідно якого ринкова вартість металобрухту вагою 316 кг складає 1131,28 грн.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному заволодінні предметами, що знаходилися на могилі, з корисливих мотивів, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 297 КК України.

Суд також вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, але вважає, що стороною обвинувачення у обвинувальному акті помилково кваліфіковано дії ОСОБА_4 як такі, що вчиненні повторно, з таких підстав.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

До ознак, залежно від наявності яких виділяються кваліфіковані та особливо кваліфіковані види корисливих злочинів проти власності, закон відносить вчинення таких діянь: 1) повторно; 2) за попередньою змовою групою осіб; 3) організованою групою; 4) у великих розмірах; 5) особливо великих розмірах; 6) із заподіянням значної шкоди потерпілому.

Згідно з приміткою 1 до ст. 185 КК у статтях 185, 186 та 189 - 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Тобто повторність крадіжки згідно з приміткою 1 до ст. 185 КК має місце як тоді, коли крадіжка повторно вчинена після крадіжки, так і тоді, коли вона вчинена після вчинення злочинів, передбачених статтями 186, 189 - 191 КК або статтями 187, 262 КК.

Як вбачається з обвинувальних актів та доказів, досліджених у кримінальний справі, ОСОБА_4 02 лютого 2020 року вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України, а 07 лютого 2020 року вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, та в силу ст. 89 КК України, є несудимий. Вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, не передбачено у примітці до ст. 185 КК України, тобто не є випадком, передбаченим в Особливій частині цього кодексу, що вказує на ознаку повторності злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Як убачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб. Отже, виключення ознаки повторності не призведе до погіршення становища ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази у їх сукупності, суд також вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викраденні майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, вважає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст.185 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, психічний стан здоров`я обвинуваченого.

Так, згідно з висновками судово-психіатричної експертизи від 05.03.2020 № 100 та від 05.03.2020 № 102 ОСОБА_4 на час складення експертного висновку будь-якими хронічними психічними захворюваннями чи тимчасовим розладом психічної діяльності, або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості з порушенням поведінки. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, ОСОБА_4 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, як і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Через наявний у досліджуваного психічний розлад він не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння. ОСОБА_4 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 КК України не підпадає, а підпадає під дію ст. 20 КК України, може предстати перед слідством та судом; потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 N 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" , визнано правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати обмежено осудним.

Визнання обвинуваченого ОСОБА_4 обмежено осудним враховується судом при призначенні покарання як пом`якшуюча обставина.

Згідно досудової доповіді, підготовленою за запитом суду представником органу пробації ОСОБА_18 , результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_4 показали середній ризик вчинення кримінального правопорушення у будь-який момент та середній рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину (ч. 3 ст. 297 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 185 КК України), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 297 КК України, та у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне застосувати принци поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, оскільки відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи обвинувачений ОСОБА_4 потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, суд вважає за доцільне у відповідності до ст.ст. 92 - 94 КК України застосувати до обвинуваченого примусові заходи медичного характеру, а саме: надання амбулаторної психіатричної допомоги у спеціальному лікувальному закладі.

Також суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що полягає у таємному викраденні майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст.185 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно досудової доповіді, підготовленою за запитом суду представником органу пробації ОСОБА_18 , результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_5 показали середній ризик вчинення нового кримінального правопорушення у будь-який момент та середній рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 185 КК України), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про осіб обвинувачених, які вказані вище, думку прокурора, захисників, висновки органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства і тому до них слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинувачених від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, ч. 3 ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинувачених.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинувачених в розмірі 150 грн. в рівних частках згідно довідки експерту.

Речові докази , що передані на зберігання, повернути власникам.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.297 КК України та призначити йому покарання:
- за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ст. 297 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази повернути власникам: металеві рейки (металобрухт) у кількості 8 штук загальною вагою 316 кг ОСОБА_15 ; металевий ціпок вагою 14 кг ОСОБА_12 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 150 грн (сто п`ятдесят грн) в рівних частках, що становить по 75 грн (сімдесят п`ять грн) з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захисникам та обвинуваченим, в порядку, визначеному ст.376 КПК України, та направити потерпілим до відому та ознайомлення.

Суддя ОСОБА_1