Справа №666/5235/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000135 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого заступником начальника ДУ «Північна виправна колонія (№ 90)», маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться вище зазначене кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 керуючи, відповідно до висновку авто технічної експертизи від № 1188 від 08.04.2015 технічно справним автомобілем, ходова частина, рульове управління й робоча гальмівна система якого знаходились в технічно-працездатному стані, що забезпечувало водію технічну можливість контролювати напрямок руху автомобіля при виконанні маневрів і здійснювати його гальмування з відомими для водія параметрами, в позаслужбовий час, 06.04.2015 близько 09.00 год. ранку, здійснюючи рух заднім ходом із заїзного карману, який слугує майданчиком для паркування транспортних засобів та зупинки для очікування громадського транспорту, на проїжджу частину, по вулиці 40 років Жовтня в м. Херсоні зі сторони центрального входу в поліклініку №1 Херсонської міської клінічної лікарні ім. О.С. Лучанського, проявив неуважність і безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, в порушення вимог пунктів 10.1, 10.9 ПДР України не переконавшись в безпечності виконуваного ним маневру та відсутності пішоходів, які знаходились в небезпечній зоні на шляху його руху, та для забезпечення безпеки руху не звернувшись за допомогою до інших осіб, допустив необережність у виді недбалості, тобто не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходилась в заїзному кармані та чекала на громадський транспорт, внаслідок чого, останній, згідно висновку судово-медичної експертизи №113/348 від 26.05.2015 спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного пошкодження внутрішнього меніска правого колінного суглоба, крововиливів в м`які тканини, крововиливи, садно правого колінного суглоба, які відносяться до середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, оскільки дане кримінальне правопорушення відповідно до положень ст. 12 КК України визначено як злочин невеликої тяжкості, згідно положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину невеликої тяжкості і до набрання вироком законної сили минуло три роки, та у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Також в клопотанні вказує, що на ухваленні виправдувального вироку він не наполягає, проти закриття кримінального провадження щодо нього із зазначених підстав, не заперечує. Цивільний позов потерпілої просить залишити без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, вказав, що згоден на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає клопотання обґрунтованим.

Потерпіла та її представник заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Положеннями ч. 4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Встановлено, що з моменту вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (06.04.2015) і до дня розгляду клопотання минуло три роки.

Обставини, наведені у ч. 2-5 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 р. (справа №566/554/16-к), роз`яснено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку з чим незалежно від визнання вини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, а провадження відносно неї підлягає закриттю.

Таким чином, суд вбачає у даному кримінальному провадженні наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання задовольнити, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Також в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, вирішити питання про заявлений цивільний позов при закритті провадженні судом не вбачається за можливе, а тому його необхідно залишити без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання з речовими доказами необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 372, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за №0000135 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Судові витрати пов`язані із залученням експерта - покласти на рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази: жіночу куртку та пару жіночих чобітків повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1