Справа № 931/808/19
Провадження № 1-кп/931/6/20
У Х В А Л А
17 грудня 2020 року смт. Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
У провадженні Локачинського районного суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що арештоване майно є речовими доказами, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тощо.
Вважає накладений арешт необґрунтованим, те, що у його застосуванні відпала потреба, а відтак він порушує законні права та інтереси власника майна, оскільки арештоване майно не підлягає конфіскації та не підпадає під категорію речових доказів.
Просить скасувати арешт майна та повернути дане майно власнику - ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена в судовому засіданні заявлене клопотання підтримали, просили його задовольнити. Пояснили, що кошти, які були вилучені в ОСОБА_4 , належать її матері.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зважаючи на його передчасність та безпідставність, оскільки стаття, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає конфіскацію майна.
Заслухавши учасників процесу, аналізуючи матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Кримінальне процесуальне законодавство передбачає два можливі шляхи скасування арешту у кримінальному провадженні: оскарження ухвали слідчого судді (суду) про арешт майна в апеляційному порядку або звернення до суду з клопотанням про скасування арешту.
Згідно з ч.1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась, хоча була постановлена за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 .
В ході судового розгляду захисник обвинуваченої звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна з посиланням на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що арештоване майно є речовими доказами, стверджує, що грошові кошти є власністю матері обвинуваченої, а телефон - особистою власністю ОСОБА_4 , а тому подальший їх арешт порушує законні права та інтереси власників майна та у його застосуванні на даний час відпала потреба.
Разом з тим, суд вважає скасування арешту майна передчасним з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Отже, суд вважає, що арешт на майно накладено обґрунтовано, позаяк є достатні підстави вважати, що кошти та телефон, вилучені під час затримання ОСОБА_4 , належать останній та суд, за результатами судового розгляду, з огляду на положення КК України, може призначити їй покарання у виді конфіскації майна.
Твердження обвинуваченої про те, що вилучені у неї кошти належать її матері не підтверджується будь-якими доказами та суперечить поясненням, які вона надавала при проведенні огляду місця події у її службовому кабінеті № 13 24.09.2020 року. Також, як вбачається із змісту клопотання про скасування арешту майна, захисник саме ОСОБА_4 вказує власником арештованого майна.
Окрім того, відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Також є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене або приховане, а відтак судом не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищезазначене та те, що на даний час у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, суд дійшов висновку, що в клопотанні захисника обвинуваченої про скасування арешту майна необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1