Єдиний унікальний номер 205/6010/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ «ДВК (№89)» - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , у якому він просив суд про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№89)» та вважає, що на підставі ст.28 Конституції України та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод строк його покарання має бути переглянуто. Зазначає, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини відпали обґрунтовані пенологічні підстави для подальшого тримання його в установі виконання покарань, тому просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, визначити чіткий термін можливого перегляду його покарання та проміжки часу для його повторного перегляду, а також визначити чіткі критерії, на підставі яких це може відбуватися.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 , підтримав подане клопотання з підстав, викладених у ньому. При цьому пояснив, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№89)». На даний час він відбув значний період ув`язнення, тому вважає, що за цей час став на шлях виправлення. Зазначив, що особи, засуджені до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, відповідно до вимог чинного законодавства, можуть бути звільненні від відбування покарання умовно-достроково або їм може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, при цьому до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, дані положення законодавства не застосовуються. Просить суд умовно-достроково звільнити його від відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, визначити чіткий термін можливого перегляду його покарання.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника з зазначених у ньому підстав та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання або замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки чинне кримінально-процесуальне законодавство не передбачає заміну довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовнодострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може застосовуватися лише відповідно до вимог ст.ст.81,82 Кримінального кодексу України. Засуджені до довічного позбавлення волі відповідно до вимог чинного законодавства, відбувши 20 років покарання, можуть звернутися до президента з проханням про помилування.

Суд, заслухавши клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , думку засудженого ОСОБА_6 , прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, приходить до обґрунтованого висновку про неможливість задоволення клопотання засудженого з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2002 року за ст.69, п.п. «а», «г», «е», «з», «і» ст.93, ст.ст.42,43 КК України (в редакції 1960 року), ч.1 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.15, ч.1 ст.153, ч.2 ст.153, ч.1 ст.263 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є особистим майном засудженого.

Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 28.11.2002 року вказаний вище вирок від 06.06.2002 року залишено без змін.

На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№89)».

Суд зазначає, що Кримінальний кодекс України визначає два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким передбачені статтями 81, 82 Кримінального кодексу України відповідно та можуть застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України у сфері кримінальної юстиції не передбачені.

Проте, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Частиною першою статті 87 Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексу України, актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Суд вважає за потрібне роз`яснити засудженому, що відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року №223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин. Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд зазначає, що у справі «Ласло Магьяр проти Угорщини» від 20 травня 2014 року Європейський суд з прав людини у своєму рішенні висловив позицію, що засуджені до довічного позбавлення волі повинні не тільки мати можливість дострокового звільнення, але й знати, що потрібно їм зробити, щоб стосовно них було розглянуто питання про таке звільнення. Для належного виконання цього рішення держава - відповідач повинна провести реформи, переважно законодавчі, механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення. Цей механізм повинен гарантувати оцінку в кожному конкретному випадку того, чи є утримання під вартою виправданим на обґрунтованих пенологічних підставах, і надати довічникам можливість передбачити, з певним ступенем точності, що вони повинні робити, щоб стосовно них було розглянуто питання звільнення і за яких умов.

З даного рішення слідує, що на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести відповідні зміни до законодавства, провести реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення.

Разом з тим, на даний час, до прийняття відповідного Закону, відсутні передбачені законодавством України підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дане клопотання необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -