Справа №635/4597/20
Провадження по справі № 1-в/635/688/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 04 липня 2005 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст. 186, ч.4 ст.187, 70, 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16 травня 2006 року Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.313, ч.2 ст. 307, ч.2 ст.315, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.317, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст.70, 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07 листопада 2019 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі.

Початок строку відбування покарання - 03.01.2020 року.

Кінець строку відбування покарання - 03.01 2021 року.

ОСОБА_5 самостійно прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 03 січня 2020 року за приписом Київського районного відділу м. Полтави з питань пробації.

Начальник державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , в обґрунтування якого посилався на те, що засуджений за час відбування покарання у виправному центрі характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення, стягнень не має, вину визнав.
Засуджений та представник установи виконання покарань у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року за злочин, який відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) відносився до злочинів невеликої тяжкості. З 03 січня 2020 року знаходиться в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», куди прибув самостійно, має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 вбачається, що засуджений характеризується позитивно, умови відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення. За власною ініціативною з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати та був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, згідно зі ст. 60 КВК України, до роботи ставиться сумлінно, виконує в повному обсязі поставлені завдання, в роботі проявляє розумну ініціативу, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу; приймає активну участь в організації і проведенні культурно масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених згідно ст.66 КВК України, за власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення»; у відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги; свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, передачі.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_5 , останній у період часу з січня 2020 року по березень 2020 року, був працевлаштований у майстерні установи, де виконував роботи, за що отримував заробітну плату, з квітня червень 2020 року до оплачуваної праці не залучався, у липні 2020 року не працевлаштований.

Як вбачається зі змісту вироку Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року, цивільні позови та процесуальні витрати за вироком відсутні.

Відповідно до довідки, виданої начальником сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_7 виконавчі листи на засудженого ОСОБА_5 до державної установи «Хролівський виправний центр (№140) не надходили. За час відбування покарання, згідно поданої заяви з особистого рахунку ОСОБА_5 на сплату боргу утримано 312,20 грн.

Отже, зміст досліджених в ході судового розгляду матеріалів особової справи свідчить, що ОСОБА_5 на час розгляду даного подання довів своє виправлення, мета покарання досягнута в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 1/2 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 задовольнити повністю.

ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року умовно достроково на невідбутий строк покарання чотири місяці 13 днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1