10.12.2020 363/950/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000853 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хлистунівка, Городищенського району Черкаської області, одруженого, освіта середня, працюючого водієм «ТОВ Нова Діагностика», маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

17.09.2018 року близько 7 год. 45 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Т4» р.н. НОМЕР_1 та, виїжджаючи з прибудинкової території біля будинку № 34 по вул. Ватутіна в с. Нові петрівці Вишгородського району на проїзну частину вказаної вулиці, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР України, діючи необережно, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу мотоциклу «Yamaha XT 660Z Tenere» без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_5 , що рухався по вул. Ватутіна у напрямку вул. Молодіжної, та допустив зіткнення лівою боковою частиною керованого ним автомобіля з переднім колесом вказаного мотоцикла.
Внаслідок зіткнення потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, зокрема: множинні садна передньої черевної стінки, садна, забійна рана лівої гомілки та стопи, ЗЧМТ, забій головного мозку, субдуральна гематома зліва, ЗТГК, забій грудної клітини справа, ЗТЖ, забій черевної стінки, підкапсульна гематома селезінки, перелом зовнішньої кістки лівої гомілки, розрив медіального меніска, забій латеральних виростків великогомілкової, стегнової кісток, виростка малогомілкової кістки правого колінного суглобу.
Таким чином ОСОБА_4 , порушив п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п. 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Допущені ОСОБА_4 порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та призвели до заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В суді ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, погодився з кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення й порушенням ним п.п. 10.1, 10.2 ПДР України. Показав, що за вказаних вище обставин 17.09.2018 року разом із сім`єю виїжджав з прибудинкової території за місцем проживання на проїзну частину й повертав ліворуч. Однак вчасно не помітив мотоцикліста, що рухався з лівої сторони від нього. Автомобіль зупинив, проте не зміг уникнути зіткнення. Потерпілий зіткнувся з лівим колесом автомобіля та перелетів через нього. Вони з дружиною одразу вийшли на допомогу потерпілому, який лежав без свідомості, потім прийшов в себе. Його дружина медик, надала першу необхідну допомогу, зняла шолом. Тоді викликано ШМД. У вчиненому та в тому, що проявив неуважність і не надав дорогу мотоциклісту, щиро покаявся, просив не позбавляти його прав керування, який є водієм та в нього відкриті всі категорії водійського посвідчення.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що того ранку він їхав на роботу і мотоциклом рухався по вул. Ватутіна в с. Нові Петрівці. Обставини самого зіткнення та, як автомобіль обвинуваченого виїхав на дорогу перед ним, не пам`ятає, під час ДТП втрачав свідомість. Після ДТП був госпіталізований і лікувався в декількох лікарнях. Внаслідок ДТП отримав численні тілесні ушкодження. Заподіяну йому шкоду і витрати на лікування обвинувачений не відшкодовував. Також він має намір отримати страхове відшкодування після ухвалення вироку. Висловився про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілого, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер допущених порушень правил дорожнього руху, ступінь вчиненого необережного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має сім`ю і на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, працює водієм, єдиним джерелом доходу якого є діяльність пов`язана з користуванням права керувати транспортними засобами, в суді попросив вибачення в потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, що має стати достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт накладений на згадані транспортні засоби згідно вимог ст. 174 КПК України скасувати. Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.ст. 124, 126 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

За проведення судових інженерно-технічних експертиз по справі стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 5 434 (п`яти тисяч чотириста тридцять чотири) грн.

Речові докази по справі автомобіль «Фольксваген Т4» р.н. НОМЕР_1 , залишити у володінні ОСОБА_4 , мотоцикл «Yamaha XT 660Z Tenere» без реєстраційного номера повернути власнику, і арешт накладений на ці транспортні засобами ухвалами слідчого судді цього ж суду від 19 вересня 2018 року відповідно до вимог ст. 174 КПК України скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київської апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя