Справа № 579/1061/19
Провадження № 1-кс/589/1137/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка заяву судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід, -
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
В обґрунтування своєї заяви суддя зазначив, що ОСОБА_5 займав посаду начальника ІТТ та виконував доставку осіб взятих під варту до зали суду, суддя спілкувався з ним з питань організації доставки осіб взятих під варту.
ОСОБА_5 в подальшому як поліцейський, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складали протоколи про адміністративні правопорушення, які розглядалися суддею.
Також постановою судді було притягнуто до адміністративної відповідальності свідків у кримінальному провадженні, ініційовано питання про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину свідком за неправомірні дії відносно працівників поліції.
Крім того, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та свідок по справі здійснювали охорону приміщення суду.
В судове засідання суддя не з`явився, просив розглядати заяву за його відсутності.
Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також надали заяви про проведення засідання за їх відсутності.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, позицій щодо заяви судді не висловили.
Перевіривши доводи заяви про самовідвід, дослідивши матеріали, які надані в обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, та зобов`язаний заявити самовідвід.
Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).
Суд зазначає, що головна мета відводу (самовідводу) - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Стандарт безсторонності та неупередженості ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, має бути доведено наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Як вбачається зі змісту заяви судді він жодним чином не стверджує, що є упередженим у розгляді вказаної справи, що може прийняти рішення у справі не на основі фактів та згідно з законом, а з обмеженням прав сторін.
Також не стверджує суддя, що має зацікавленість у результатах розв`язання справи чи будь-які особисті (приватні) контакти з учасниками справи, які можуть вплинути на об`єктивність прийнятого ним рішення.
Суддя ОСОБА_3 не зазначає яким чином факт здійснення охорони приміщення суду обвинуваченими в свій час, складання ними протоколів про адміністративні правопорушення, здійснення доставки в суд затриманих осіб може вплинути на його неупередженість та об`єктивність у розгляді справи.
Більше того всі вказані доводи не підтверджується жодними доказами.
Факт притягнення свідків до адміністративної відповідальності в межах інших справ також не може свідчити про упередженість судді у розгляді кримінального провадження, якщо не буде встановлено очевидних фактів, що можуть поставити під сумнів його безсторонність саме у розгляді кримінального провадження.
Таким чином презумпція неупередженості судді не спростована.
Що стосується сумнівів учасників кримінального провадження щодо неупередженості судді у розгляді справи, то вони були перевірені у встановленому законом порядку в межах розгляду заяв про відвід судді (дані з Єдиного реєстру судових рішень) і також не знайшли свого підтвердження.
З огляду на викладене у задоволенні заяви про самовідвід.
Керуючись ст. ст. 75-79, 80, 81, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1