Справа № 183/5526/20
№ 1-кп/183/1568/20

У Х В А Л А
13 листопада 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.10.2020 року надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підготовче судове засідання по якому відповідно до вимог ст.314 КПК України було призначено на 12.10.2020 року, однак не було проведено.
В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2020 року, прокурор просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, мотивуючи клопотання наступним. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Тобто, на думку прокурора, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як останній вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді 8-ми років позбавлення волі;незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також, має можливість встановити повні анкетні дані свідків, понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій за даним кримінальним провадженням, внаслідок чого може намагатись впливати на свідків, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім цього на теперішній час існують і інші свідки, яких слідству необхідно допитати та на яких може впливати обвинувачений, примушуючи не давати свідчення (відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 13.07.2020 підозрюваний ОСОБА_7 намагається через сторонніх осіб впливати на останнього). Зокрема, обвинувачений можевчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, враховуючи те, що підозрюваний має неприязні стосунки з потерпілим ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 .Ураховуючи вищенаведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту. На підставі вищезазначеного, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 до 06:00 години.
Представник потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , в свою чергу, просив змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на більш суворий, а саме на тримання під вартою, мотивуючи свою позицію наступним. ОСОБА_7 перевіряється правоохоронними органами на причетність до інших тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим з 26.12.2019 року УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області за дозволом Апеляційного суду Дніпропетровської області, застосовано оперативно-технічні заходи - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами яких встановлено, що ОСОБА_7 фактично проживає за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_1 .Як вбачається з копії протоколу про результати проведення оперативно-технічного заходу від 26.05.2020 року, долученої до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 наступного дня після побиття потерпілого ОСОБА_9 , 12.01.2020 року, розповідав у телефонних розмовах про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а також про свої наміри щодо того, що, у разі звернення ОСОБА_9 із заявою про злочин до правоохоронних органів, він буде щодня вчиняти його побиття та направляти в нокаут, а також пошкодить або забере автомобіль потерпілого. З цих же телефонних розмов вбачається наявність у ОСОБА_7 доступу до вогнепальної зброї - пістолетів та автоматів, та його готовність до їх використання.Вказаний доказ не був предметом розгляду слідчого судді під час обрання та продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту.Вказані докази свідчать про наявність додаткових ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість у обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, які не були враховані раніше.Крім того, вказане свідчить про наявність реальної загрози життю, здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 та його майну, можливість незаконного впливу на свідків.Зокрема, стороною захисту було долучено до матеріалів кримінального провадження копію наказу № 8к від 01.07.2020 року про прийняття ОСОБА_7 на підприємство ТОВ «Г.С.К. груп», розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Павлова, 20, на посаду менеджеру з оптової торгівлі з 02.07.2020 року.Однак, виїздом 30.10.2020 року за зазначеною адресою: м. Дніпро, вул. Павлова, 20, встановлено, що за цією адресою розташована майстерня шиномонтажу, майстерня з ремонту стабілізаторів, оптово-роздрібний магазин «Захист рослин». ТОВ «Глобальні системи капіталізації груп» (ТОВ «Г.С.К. груп») та його працівники за вказаною адресою не знаходяться, що підтверджується трьома паперовими копіями фотознімків будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Павлова, 20 та скріншотом з офіційного сайту гул- карти.Крім того, стороною захисту на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_11 , 1995 р.н., яка мешкає без реєстрації, до матеріалів кримінального провадження долучено копію акта голови ОСББ ОСОБА_12 від 14.06.2020. Підпис голови ОСББ ОСОБА_12 в наданій копії акту відсутній.У тому числі вказаний акт від 14.06.2020 року підписаний мешканцем квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_13 , що суперечить наданій стороною захисту довідці характеристиці також датованій 14.06.2020 року від сусідів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , яка підписана ОСОБА_14 , підпис якого візуально відрізняється від підпису ОСОБА_13 в акті.Особа самої ОСОБА_15 не встановлена, у ході досудового слідства вона не допитувалась, копія її паспорту у матеріалах кримінального провадження відсутня. Отже вище викладені обставини, а саме: відсутність у ОСОБА_7 постійного місця роботи; зафіксоване фактичне проживання ОСОБА_7 за іншою адресою, а саме АДРЕСА_1 ; недоведеність міцних соціальних зв`язків та спільного проживання з іншою особою; зафіксовані протокольно наміри ОСОБА_7 , у разі звернення ОСОБА_9 з заявою про злочин до правоохоронних органів, щодня вчиняти його побиття та направляти в нокаут, пошкодити або забрати автомобіль потерпілого; наявність у ОСОБА_7 доступу до вогнепальної зброї - пістолетів, автоматів, та готовність до їх використання; обвинувачення у тяжкому злочині свідчать про наявність додаткових ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_9 повністю підтримав позицію свого представника.
Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотань прокурора і представника потерпілого заперечував, зазначивши, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується його підзахисному, було вчинено в січні 2020 року, тобто на сьогодні минуло майже 10 місяців з дня його вчинення. За цей час ОСОБА_7 жодного разу не порушив покладені на нього судом обов`язки. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_7 намагався чи намагається впливати на свідків, суду не надано, а відтак цей ризик, на його думку, відсутній. Посилання представника потерпілого на те, що є загроза життю, здоров`ю та майну потерпілого ОСОБА_9 є надуманими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами. Просив відмовити в задоволенні заявлених клопотань.
Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію захисника ОСОБА_4 , додавши, що для зміни запобіжного заходу мають бути наявними підстави, передбачені кримінальним процесуальним законом. Прокурор вже звертався з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і судом вже було відмовлено задоволенні такого клопотання. Будь-яких доказів, що ОСОБА_7 порушив обов`язки, покладені на нього судом, суду не надано, а відтак підстави для зміни йому запобіжного заходжу на більш суворий відсутні.
Захисник ОСОБА_16 підтримав позицію захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора та представника потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтримав своїх захисників.
Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисників, потерпілого, його представника, дослідивши обвинувальний акт, дійшов наступних висновків.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час на два місяці, суд дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.
У відповідності до ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Дослідивши матеріали обвинувального акту, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкцією за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Даний злочин у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким.
У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду (враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення).
Ця обставина може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Щодо вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків та потерпілого, то зазначені ризики не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
В судовому засідання представником потерпілого повідомлено, що відносно ОСОБА_17 внесені відомості в ЄРДР за ч. 3 ст. 185 КК України, однак будь-яких доказів даної обставин суду не надано, а тому суд позбавлений можливості наразі надати оцінку цій обставині.
Не надано доказів і того, що ОСОБА_17 після обрання йому запобіжного заходу слідчим суддею у виді домашнього арешту в нічний час, будь-яким чином незаконно впливав на свідків чи потерпілого.
А тому, на думку суду, на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому застосування ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час з 23.00 до 06.00 годин в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне застосувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 13 січня 2021 року включно.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_17 такі обов`язки, а саме: не залишати місце постійного проживання квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 23:00 до 06:00 години, без дозволу прокурора або суду; прибувати за першою вимогою до прокурора, судді; повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання або реєстрації.
Щодо клопотання представника потерпілого про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, то заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Таким чином доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, покладається виключно на прокурора.
Відповідно до вимог ст. ст. 200-201 КПК України з клопотанням про зміну запобіжного заходу можуть звернутися прокурор та слідчий за погодженням з прокурором, а також підозрюваний, обвинувачений та його захисник.
Таким чином, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено право потерпілого, а відповідно і його представника, ініціювати обрання або зміну запобіжного заходу на більш суворий.
Виходячи з вищевикладеного, клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 371, 372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 13 січня 2021 року включно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, неодруженому зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченомуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, поклавши на обвинувачено обов`язки:
не залишати місце постійного проживання квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 23:00 до 06:00 години, без дозволу прокурора або суду;
прибувати за першою вимогою до прокурора, судді;
повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання або реєстрації.
Строк дії ухвали визначити до 13 січня 2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам та направити уповноваженій особі Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для організації контролю за виконанням ухвали.
В задоволені клопотання представника потепілого ОСОБА_9 ОСОБА_18 щодо зміни запобіжного заходу на тримання під вартою відмовити.
Повний текст ухвали оголошено 27 листопада 2020 року о 13 год. 15 хв.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1