КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2020 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_12 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 09.11.2020 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 372 та ст. 196 КПК України, зокрема не містить обґрунтування мети та підстави застосування тримання під вартою. Слідчим суддею не враховано передбачені ст. 178 КПК України обставини, та не зазначено мотивів обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Зазначаючи в ухвалі про наявність у справі передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя не навів жодного доказу для такого висновку, керуючись лише припущеннями та тяжкістю інкримінованого ОСОБА_10 злочину.
На переконання апелянта, наявні у справі докази не мають жодного відношення до підозрюваного ОСОБА_10 , лише потерпілі зазначали про вимагання у них грошових коштів.
Ухвала слідчого судді не містить посилань на обставини, які свідчать про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
ОСОБА_10 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватися від органів слідства чи суду, та в доданих до клопотання матеріалах відсутні інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику, ОСОБА_10 має постійне місце проживання, проживає разом зі співмешканкою, раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання. На думку апелянта, зазначені обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_10 не буде вчиняти спроб втечі.
У матеріалах кримінального провадження не міститься доказів того, що підозрюваний ОСОБА_10 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речейчи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та буде незаконно впливати на свідків, потерпілих.
Зазначені ризики ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого судді, що не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.
Крім того, апелянт зазначав, що слідчий суддя при розгляді клопотання залишив поза увагою доводи сторони захисту про необхідність визначення розміру застави при продовженні строку тримання піл вартою відносно ОСОБА_10 . На переконання захисника, в даному кримінальному провадженні можливо визначити розмір застави відносно ОСОБА_10 в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як жодних дій відносно потерпілих підозрюваний ОСОБА_10 не вчиняв.
Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , в якій він просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту, посилаючись на порушення слідчим суддею вимог матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначав, що сторона обвинувачення не довела, що за обставин даної справи, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не зможе запобігти ризикам можливої неналежної поведінки ОСОБА_10 та відсутні будь-які дані, які б вказували на наявність виняткових обставин, якими б обґрунтовувалося тримання ОСОБА_10 під вартою.
Слідчий суддя дійшов необґрунтованого та безпідставного виснвоку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 , пославшись на можливість переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Апелянт зазначав, що ОСОБА_10 необґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. ст. 189 КК України, а тому, на переконання захисника, відсутні підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_10 раніше не судимий та має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно.
25.09.2020 від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив скасувати ухвалу слідчого судді, та застосувати щодо ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.
У доповненнях апелянт зазначав, що слідчим суддею у справі допущено захисника ОСОБА_13 , яка була залучена слідчим з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та від якої підозрюваний відмовився у судовому засіданні, однак суд зобов`язав вказаного захисника здійснювати захист підозрюваного.
Слідчим суддею на клопотання сторони захисту надано лише 25 хв. для ознайомлення із матеріалами клопотання та його додатками, що на думку апелянта, унеможливлювало здійснення повноцінного захисту ОСОБА_10 .
Крім того, слідчий суддя в судовому засіданні спершу відмовив в усному клопотанні прокурора про долучення додаткових матеріалів, після чого, з власної ініціативи, запитав у прокурора про наявність доказів та долучив їх до справи, не зважаючи на заперечення сторони захисту.
Також, апелянт зазначав, що з долучених слідчим до клопотання доказів, лише показання потерпілого ОСОБА_14 вказують на начебто вимагання підозрюваним грошових коштів. При цьому, не зрозуміло, з яких підстав внесено відомості до ЄРДР від 06.07.2020, за якими ОСОБА_10 оголошено підозру, оскільки відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_14 з відповідною заявою не звертався, що підтверджує безпідставність повідомленої йому підозри.
Апелянт посилався на необґрунтованість вказаних в ухвалі слідчого судді обставини щодо неможливості завершення досудового розслідування в межах строку дії попередньої ухвали у зв`язку з необхідністю проведення експертиз, оскільки в долучених до клопотання матеріалах відсутні докази призначення вказаних у клопотанні експертиз, строків їх проведення, тощо.
На переконання апелянта, враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, здійснює догляд за батькам, які хворіють та потребують догляду, саме запобіжний захід у виді домашнього арешту буде доцільним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_10 його процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти його можливим спробам здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчиняти кримінальні правопорушення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 ,його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями та просили їх задовольнити, пояснення прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг з доповненнями та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 25.02.2020 за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 16.07.2020 о 19 год. 25 хв. ОСОБА_10 затримано у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 208 КПК України.
17.07.2020 о 14 год. 50 хв. ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у вимаганні, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.07.2020 ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 19 год. 25 хв. 13.09.2020 включно.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.09.2020 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 25.02.2020 продовжено до шести місяців, тобто до 16.01.2021.
08.09.2020 старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2020 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 09.11.2020 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою прийнято слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання та спотворення інформації, речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_10 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_10 під вартою та встановлено, що для завершення розслідування у справі необхідно провести ряд процесуальних дій, що потребує додаткового часу.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, та ту обставину, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_10 виняткового запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив ОСОБА_10 розмір застави при продовженні строку тримання під вартою, оскільки, як убачається із фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, він підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах з доповненнями доводи про те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 372 та ст. 196 КПК України, є безпідставними.
Як убачається з ухвали слідчого судді, вона постановлена у відповідності до вимог ст.ст. 196, 372 КПК України, та недотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 178, 194, 199 КПК України, колегією суддів не встановлено.
Посилання захисників на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується, що на даний час продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання та спотворення інформації, речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обставини, на які посилаються захисники у апеляційних скаргах з доповненнями, зокрема те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, здійснює догляд за батькам, які хворіють та потребують догляду, враховані слідчим суддею під час вирішення питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу, проте вказані відомості не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження захисників про недоведеність неможливості запобігти встановленим у справі ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.
Посилання сторони захисту на необґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
З наведених підстав є передчасними посилання захисників на те, що долучені до клопотання докази не мають відношення до підозрюваного, та доводи про безпідставність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування від 06.07.2020.
Кваліфікація дій підозрюваного, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Доводи захисників про те, що слідчий суддя при розгляді клопотання залишив поза увагою доводи сторони захисту про необхідність визначення розміру застави, є безпідставними, оскільки, як убачається із фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_10 злочину, він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.
Посилання апелянта на те, що слідчим суддею у справі допущено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_19 , від якої підозрюваний відмовився у судовому засіданні, спростовується даними журналу судового засідання від 11.09.2020, відповідно до якого, підозрюваний ОСОБА_10 заявив відвід захиснику ОСОБА_13 , який розглянуто слідчим суддею з відмовою у задоволенні такої заяви. При цьому, даних про звернення підозрюваного із клопотанням про відмову від захисника ОСОБА_19 у порядку ст. 54 КПК України, матеріали судового провадження не містять.
Крім того, вказані доводи захисника не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки, як убачається з матеріалів судового провадження, в судовому засіданні 11.09.2020 під час розгляду клопотання слідчого були присутні, окрім захисника ОСОБА_19 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які здійснювали захист підозрюваного на підставі на ордеру та договору про надання правової допомоги.
Посилання апелянта на те, що слідчим суддею надано лише 25 хв. для ознайомлення сторони захисту із матеріалами клопотання та його додатками, та доводи про долучення слідчим суддею додаткових матеріалів до судового провадження всупереч запереченням сторони захисту щодо цього, не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого.
Доводи апеляційних скарг з доповненням про недоведеність неможливості завершити досудове розслідування в межах строку дії попередньої ухвали, спростовуються змістом клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у якому слідчим детально наведено та обгрунтовано підстави, з яких неможливо закінчити досудове розслідування у встановлений законом строк.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 11 вересня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3