У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
адвокат ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року, як незаконну та необґрунтовану, задовольнити вимоги скарги ОСОБА_6 , зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР внести відомості, викладені в заяві ОСОБА_6

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року, в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесені відомостей до ЄРДР, відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що слідчий ОСОБА_8 не є повноважною особою представляти юридичну особу, якою є ТУ ДБР в м. Миколаєві, а за такого, не мав права підписувати лист, яким було повідомлено про закриття кримінального провадження.

Зазначає, що суду не було надано жодних доказів того, що по даному факту було відкрито кримінальне провадження, а потім закрито за відсутністю складу злочину.

На думку апелянта, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000770 за ч. 1 ст. 122 КК України, який було вручено ОСОБА_9 відрізняється від обвинувального акта направленого до суду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
06 липня 2020 року, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 30 червня 2020 року він, подав до Територіального управління ДБР розташованого в м. Миколаєві заяву про вчинення співробітниками Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та Миколаївської місцевої прокуратури №2, кримінального правопорушення яке полягає у складенні і видачі службовими особами завідомо неправдивих офіційних документів, а саме в рамках кримінального провадження №0000770, ОСОБА_9 було вручено обвинувальний акт, текст якого відрізняється від того, який був направлений до суду, що на його думку є кримінальним правопорушенням.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що матеріали скарги не містять будь-яких відомостей на підтвердження вищезазначених обставин, та ґрунтуються лише на припущеннях про протиправність дій співробітників Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області та Миколаївської місцевої прокуратури №2.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд призначив до розгляду апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, стосовно невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, надійшла заява ОСОБА_6 від 30 червня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення співробітниками Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області та Миколаївської місцевої прокуратури.

Листом слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 від 07 липня 2020 року, ОСОБА_6 було повідомлено, що викладені в його заяві факти, вже були предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000390 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_9 . Та за результатами досудового розслідування , вказане кримінальне провадження, було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, отримавши заяву ОСОБА_6 , дотримались вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді