ВИРОК
іменем України

16 листопада 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000888 від 04.08.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні малолітня дитина, фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 за контрактом, старшого солдата, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

28.02.2017 ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.

28.02.2017 між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк три роки.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2017 № 152 старшого солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.06.2017 № 121-PC на посаду старшого оператора зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , з 17.07.2017 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 17.07.2017 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

28.02.2020 між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк один рік.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2020 № 76 старшого солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.04.2020 № 35-РС на посаду заступника начальника обслуги 1 зенітної ракетної обслуги 1 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що з 02.04.2020 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08.00 год. 13.07.2020 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У період часу з 13.07.2020 до 31.07.2020 старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.

31.07.2020 старший солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжив проходити військову службу.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходить військову службу за контрактом, однак після його повернення з зони проведення ООС за збігом складних сімейних та особистих обставин, у зв`язку з народженням дитини, він залишив місце постійної дислокації військової частини, та не отримавши дозволу відповідного начальника, у вказаний в обвинувальному акті період часу перебував за місцем проживання, після чого він повернувся до військової частини та продовжив військову службу. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.

Обвинувачений є несудимим, позитивно характеризується за місцем проживання, він брав активну участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, є особою молодого віку та злочин вчинив вперше. За таких обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, за яким він притягується до відповідальності із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1