1Справа № 335/8705/20 1-кс/335/4450/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 28.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, працевлаштований АТ «Мотор Січ», неодружений, маючий середню технічну освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У клопотанні слідчий вказав, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000144 від 11.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори", маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено ацетильований опій, який став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту. 20.05.2020, приблизно о 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 29 по вулиці Вороніна у місті Запоріжжя, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 200 гривень один медичний шприц об`ємом 2 мл. з речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 7-1543 від 09.06.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено ацетильованим опієм, масою 0,044 г. в перерахунку на суху речовину. Своїми умисними діями, які полягали в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.
Також у клопотання вказано, що окрім того, ОСОБА_5 діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори", маючи умисел на незаконне придбання i зберігання з метою подальшого збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено ацетильований опій, який став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту. 10.10.2020, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 29 по вулиці Вороніна у місті Запоріжжя, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 200 гривень один медичний шприц об`ємом 2 мл. з речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 7-3005 від 13.10.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено ацетильованим опієм, масою 0,0624 г. в перерахунку на суху речовину. Своїми умисними діями, які полягали в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно до клопотання, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, офіційно не працевлаштований, неодружений, маючий середню технічну освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, -
15.10.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України КК України.
Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інших; протоколами обшуків; протоколами оглядів; висновками експертів ЗНДЕКЦ; матеріалами НС(Р)Д, які долучені до матеріалів кримінального провадження; іншими матеріалами кримінального провадження.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і послідуючого покарання, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що він знає їх місце проживання, та важливість їх свідчень у подальшому досудовому розслідуванні.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 може переховуватиметься від органів досудового розслідування, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, погрози його застосування, слідчий суддя, має право не визначати розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як: п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться вагомими доказами (перелічені вище). п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість вчиненого ОСОБА_5 , за яке передбачено покарання у вигляді до 10 років позбавлення волі. п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України вік та стан здоров`я ( ОСОБА_5 не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє підозрюваному перебувати в умовах слідчого ізолятору). п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України відсутність постійного джерела доходів, місця роботи та офіційного місця працевлаштування. п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистої поруки не встановлено осіб, які є такими, що заслуговують на довіру та зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування; обрання запобіжного заходу у вигляді застави також є не можливим, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів та офіційне місце працевлаштування.
У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 активно перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення та може продовжувати злочинну діяльність.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. ОСОБА_5 вказав, що жодного наміру ухилятися від слідства та суду в нього немає, з 26.11.2011 року офіційно працевлаштований на АТ «Мотор Січ» на посаді слюсаря ремонтника металоріжучих станків, цех №43, працює на заводі тривалий час, постійно проживає за однією адресою разом із батьками пенсіонерами, мати 1946 р.н.. батько 1941 р.н. та сестрою, запевнив суд та слідчого, що буде співпрацювати зі слідством, і переховуватися не буде.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 28.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за №0000049.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва запорізької обласної прокуратури оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України.
До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
15.10.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України КК України.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, наявними у справі допустимими доказами які з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою.
Разом із тим, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, виходячи за наступного.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.
Ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).
Щодо вказаного ризику слідчий суддя зауважує також на такі обставини.

Кримінальне правопорушення згідно матеріалів доданих до клопотання вчинено 20.05.2020 року, ОСОБА_5 за цей час до слідчого не викликався, пояснень не надавав, у розшуку не перебував, даних про те, що підозрюваний вчиняв спробу ухилитися від органів досудового слідства не наведено. Також ОСОБА_5 згідно матеріалів інкримінується вчинення кримінального правопорушення 10.10.2020 року, 15.10.2020 року ОСОБА_5 з`явився до слідчого добровільно у день пред`явлення підозри і у цей же день йому було повідомлено про підозру і 16.10.2020 вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.10.2020 року ОСОБА_5 самостійно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання, в якому ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу, захисника самостійно не залучив. У судовому засіданні 19.10.2020 року ОСОБА_5 залучено захисника з центру безоплатної вторинної правової допомоги і оголошено перерву в розгляді клопотання до 20.10.2020 року. ОСОБА_5 у судове засідання 20.10.2020 року також з`явився добровільно.

Про відсутність намірів ухилення підозрюваний надав переконливі пояснення в судовому засіданні, а також запевнив, що належним чином буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Разом із тим, враховуючи ті обставини, що статус підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув лише 15.10.2020 року, а тому при оцінці ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про існування достатньої ймовірності існування ризику ухилення від органів досудового розслідування, суду, який пов`язаний саме із набуттям ОСОБА_5 статусу підозрюваного та усвідомлення ним у зв`язку із цим можливості реального позбавлення волі та інших негативних наслідків.

Однак цей ризик, на думку слідчого судді, є мінімальним і його можливо відвернути покладенням обов`язку на підозрюваного прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну місця проживання та роботи.

Слідчий суддя, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України можливого тиску на свідків доводиться з огляду на початкову стадію процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43). Разом із тим, вказаного ризику можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру тиску на свідків, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаному ризику.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного свідчать, що заявлені в клопотанні слідчого ризики та встановлені під час розгляду клопотання, передбачені п.п. 1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України є мінімальними.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).
За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.
Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, офіційно працевлаштований, спільно проживає зі своєю родиною, батьками, які є пенсіонерами та сестрою, має міцні соціальні зв`язки, тривалий час офіційно працевлаштований, соціально адаптований, раніше не судимий.
Наведені дані в своїй сукупності, як суд, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_5 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, однак дані про його особу свідчать на користь зменшення передбачених ч.1 ст.177КПК ризиків в даному кримінальному провадженні, а тому існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
На думку слідчого судді, такий запобіжний захід, з урахуванням наявності постійного місця роботи у підозрюваного, слід застосувати у певний період доби, що є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить ухилення від органів слідства і суду.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15 грудня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;
В разі невиконання покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 15 грудня 2020 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення .
Слідчий суддя ОСОБА_1