Справа № 404/7844/20
Номер провадження 1-кс/404/2008/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту по матеріалам кримінального провадження 0005953, з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 11 грудня 2020 року, майно: автомобіль «Skoda Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ).

В обґрунтування зазначив, що троє невідомих приїхали для вчинення розбійного нападу і залишили місце вчинення злочину з використанням вилученого автомобіля, який слідчий визнав речовим доказом (ст. 98 КПК України) і передав на зберігання в порядку ст.100 КПК України. Клопотання подав з метою забезпечення належних умов зберігання слідів кримінального правопорушення.

Прокурор підтримав доводи слідчого, просить накласти арешт на авто.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання), тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт на автомобіль з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування стало відомо на початковій стадії досудового розслідування та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту.

Слідчий надав достатні данні що вказують на те, що транспортний засіб був знаряддям злочину, зберіг на собі сліди, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

Слідчий довів наявність розумної підозри про існування ризику втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, майно що було тимчасово вилучено відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування, призначення та проведення спеціальних досліджень є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню вимога слідчого, про необхідність накладення арешту на: тимчасово вилучений транспортний засіб з встановленням заборони : користування, володіння, розпорядження.

Окремої уваги заслуговує сукупність наступних обставин що: власником арештованого майна є нерезидент ОСОБА_5 (TURECKI EDWARD). У свою чергу ОСОБА_7 пересік митний кордон та ввіз на територію України згаданий транспортний засіб. Страховий поліс на авто оформловався на сторонню особу. Згодом, ще три невстановлені особи використали автомобіль як знаряддя для вчинення розбійного нападу та залишили засіб пересування без нагляду.

Велика кількість можливих власників/володільців, сумнівні та неперевірені обставини переходу права користування на транспортний засіб, а також можливе оспорювання правомірності переходу права користування засобу пересування переконує про наявний майновий спір щодо належності володіння рухомим майном.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей які підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. Згідно п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Таким чином власники/володільці можуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про зняття арешту, після пред`явлення ними копії судового рішення що набрало законної сили, про визнання за певною особою права власності чи користування щодо арештованого майна. Застосований правовий механізм буде гарантією забезпечення майнових прав іноземного власника та законність переходу права користування за певними особами.

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту по матеріалам кримінального провадження 0005953, з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.187 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Skoda Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), користувач ОСОБА_7 , встановивши заборону на користування, розпорядження та відчуження зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпечення умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1