ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2320/20
Провадження № 1-в/210/448/20

"23" грудня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, зміненим ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2011 року, за ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто йому належного майна, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_3 зазначає, що у нього фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання подане в порядку ст.ст.537, 539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року, клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року, скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

24 листопада 2020 року справа надійшла в провадження даного складу суду.

Присутні у судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 , та його захисник, адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо надали пояснення по суті справи, підтримали клопотання у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ньому, просили суд його задовольнити.

Прокурор проти клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечував, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, засудженого таким, що на даний час не довів свого виправлення, а клопотання таким, що подано передчасно.

Представник адміністрації колонії вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст.81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його як сумлінна поведінка, так і ставлення до праці.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

На час звернення засудженого ОСОБА_3 до суду, останній відбув 3/4 строку призначеного покарання.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, за ст.27 ч.5 ст.365 ч.3, ст.27 ч.5 ст.146 ч.3, ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12, ст.70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2011 року, вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, відносно ОСОБА_3 за ст.27 ч.5 ст.365 ч.3, ст.27 ч.5 ст.146 ч.3 КК України, скасовано, та на підставі ст.6 ч.1 п.2 КПК України справу в цій частині закрито. ОСОБА_3 вважається засудженим за ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України, до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особисто йому належного майна. В іншій частині вирок щодо ОСОБА_3 , залишено без змін.

Вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, набрав законної сили 13 вересня 2011 року.

Початок строку, - 27 січня 2010 року, кінець строку, - 10 червня 2023 року.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 04 липня 2016 року, засудженому ОСОБА_3 зараховано в строк покарання, призначеного за вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2010 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2011 року, строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2010 року по 13 вересня 2011 року, згідно ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності в їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , встановив, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за весь період відбування покарання має чотири стягнення протягом 2014-2016 років, котрі хоча і є погашеними у встановленому законом порядку, однак все одно мали місце, має лише одне заохочення в 2014 році, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 27 січня 2010 року, тобто на протязі всього часу відбування покарання не проявляв належних дій, спрямованих на доведення свого виправлення. Даний факт свідчить, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Згідно наявних у справі матеріалів що характеризують особу засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 27 січня 2010 року, на теперішній час характеризується посередньо, на виробництві установи відмовився працювати незважаючи на наявний позов. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу. До участі у загальноосвітньому навчанні при установі не залучався у зв`язку із наявністю відповідної освіти. Не виявив бажання бути залученим до професійно-технічного навчання. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. Згідно вироку суду вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.27 ч.5 ст.115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України, не визнав, має позов, котрий не сплачує, на профілактичному обліку установи не перебуває.

Таким чином, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, наявність стягнень, котрі хоча і є погашеними у встановленому законом порядку, однак все одно мали місце, наявність лише одного заохочення, безвідповідальне ставлення до праці, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

В сукупності із зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, невідбуту частину покарання, об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування ст.81 КК України не встановлено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_3 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1