Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року колегія суддів Подільського районного суду м. Києва

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0002245 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 255, ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

у провадження Подільського районного суду м. Києва з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинній організації, створеній з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, та злочину, передбаченого ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у підбурюванні та пособництві незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин та їх аналогів, вчинених за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах.

До вищевказаного обвинувального акту стороною обвинувачення долучено угоду про визнання винуватості, укладену 28 жовтня 2019 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Окрім цього, 29 квітня 2020 року на адресу суду від сторони обвинувачення надійшла угода про визнання винуватості, укладена 20 квітня 2020 року між прокурором третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисники просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Згідно з вимогами п. 1 та п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, а також не відповідають інтересам суспільства.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання, колегія суддів приходить до висновку, що в наданих на розгляд суду угодах про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні, сторонами було узгоджено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , що суперечить як вимогам кримінального законодавства, так і інтересам суспільства, тому в їх затвердженні слід відмовити з наступних підстав.

Так, в угоді про визнання винуватості від 28 жовтня 2019 року, сторонами не було узгоджено остаточне покарання, визначене обвинуваченому ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, що суперечить вимогам кримінального законодавства, а саме ст. 70 КК України.

Угодою про визнання винуватості від 20 квітня 2020 року, вищезазначений недолік було усунуто, однак сторонами угоди узгоджено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України, у виді 4 років 11 місяців позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, законодавець пов`язує можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, з існуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного.

З укладеної угоди вбачається, що в поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 присутня лише одна обставина, що пом`якшує покарання, визначена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Щодо даних про особу винного, то сторонами при укладенні угоди було враховано вік обвинуваченого та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Однак, на думку колегії суддів, текст угоди не містить вказівку на такі дані про особу винного, які надають можливість призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що визначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, суперечить вимогам кримінального законодавства в зв`язку з відсутністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також даних про особу винного, тобто відсутністю необхідних умов, передбачених ст. 69 КК України, які дозволяють призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що умови угоди від 20 квітня 2020 року не відповідають інтересам суспільства.

На даний час в державі спостерігається тенденція до зростання кількості наркозалежних, особливо молоді, збільшення смертності населення та зріст злочинності внаслідок вживання наркотичних засобів, тому одним з основних напрямків державної політики, є активізація роботи правоохоронних органів щодо своєчасного виявлення, припинення, знешкодження, а також справедливого покарання осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Обвинувачений ОСОБА_6 , як вбачається з викладу фактичних обставин справи, входив до стійкого ієрархічного об`єднання злочинної організації, створеної у 2014 році. Кількісний склад вказаного об`єднання становив більше 30 осіб, вона діяла як на території України, так й Російської Федерації, та інших країн, займаючись збутом наркотичних засобів, психотропних речовин шляхом розробленої схеми безконтактного збуту в обумовленому місці шляхом «закладок».

Тому, з врахуванням конкретних обставин справи, визначене угодою про визнання винуватості від 20 квітня 2020 року остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з можливістю звільнення останнього на підставі вимог ст. 75 КК України від відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку, на даний час в умовах активної боротьби з головною загрозою людства наркоманією, на думку колегії суддів, не відповідають інтересам суспільства, а тому в затвердженні угоди про визнання винуватості від 20 квітня 2020 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 372, 474 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

відмовити в затвердженні угод про визнання винуватості, укладених 28 жовтня 2019 року прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , а також 20 квітня 2020 року прокурором третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, - повернути прокурору третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3