Справа №: 398/3430/20
провадження №: 1-кп/398/476/20
ВИРОК
Іменем України

"09" листопада 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000329 від 26.06.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бандурівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, проживає та зареєстрований у буд. АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року, у період часу з 17 години 00 хвилин до 17 годин 15 хвилин, ОСОБА_5 , перебував на озері біля села Оліївка, Олександрійського району.

Перебуваючи у вказаному місці у неповнолітнього ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме на крадіжку мобільного телефону. Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Y7» модель DUB-LX1 синього кольору IMEIL1: НОМЕР_1 , IMEIL2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2985 від 07 вересня 2020 року, складає 2 880 гривень 00 копійок.

У подальшому неповнолітній ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 2880 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Між сторонами кримінального провадження - потерпілим та обвинуваченим досягнуто та підписано угоду про примирення від 09 листопада 2020 року, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 понесе покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Потерпілий до обвинуваченого не має претензій майнового характеру. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зобов`язаний переконатися, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно вимог ч. 5, 6 ст. 474 КПК України, суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, роз`яснив право на неупереджений суд та наслідки затвердження угоди.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував затвердження угоди.

Норми ч. 1 ст. 475 КПК України вказують, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому не встановлені.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим та обвинуваченою та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 468, 469, 472, 475, 476 КПК України суд,
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09 листопада 2020 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Речовий доказ: мобільний телефону марки «HUAWEI Y7» модель DUB-LX1 синього кольору IMEIL1: НОМЕР_1 , IMEIL2: НОМЕР_2 та гарантійний талон, який передано потерпілій ОСОБА_4 залишити їй в користуванні.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з часу його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

СУДДЯ: ОСОБА_7 НЕРОДА