Провадження № 1-кп/643/606/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, раніше судимого 10.10.2013 року Приморським районним судом м. Одеса за ч.3 ст.307, ч.2 ст. 306, ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2016 приблизно о 14.20 годині ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до колишнього співмешканця останньої - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання у ОСОБА_8 документів ОСОБА_7 , що засвідчують її особу, де ОСОБА_8 відкрив двері хвіртки та дав зайти у двір ОСОБА_7 , для повернення їй документів.

Після чого, ОСОБА_5 почув з будинку сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на що ОСОБА_5 , з метою з`ясування причин виниклого між останніми конфлікту, спільно з ОСОБА_6 , зайшли через хвіртку до двору буд. АДРЕСА_2 . Надалі, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході виниклої між ними сварки, обумовленою образою ОСОБА_8 ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини лоба ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_5 , наніс потерпілому один удар правою ногою в область тулуба зліва. Далі ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_8 , від чого він впав на підлогу та прикрив руками обличчя, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжували наносити численні удари руками і ногами з обох боків по тулубу та голові ОСОБА_8 . Злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , були припинені лише на прохання колишньої співмешканки ОСОБА_8 - ОСОБА_7 .

В результаті спільних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синці на голові, поверхневі забійні рани на правій руці та лівій нозі.

За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, згідно п.п.2.3.2.б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.95 р.

Крім того, після вказаних подій, 30.08.2016 приблизно о 14.25 годині ОСОБА_5 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у дворі домоволодіння ОСОБА_8 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на прохання колишньої співмешканки ОСОБА_8 - ОСОБА_7 припинили наносити удари потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали потерпілому ОСОБА_8 можливість підвестись, після чого ОСОБА_8 з метою уникнути подальшого спричинення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зайшов до свого будинку за вказаною адресою.

Далі, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що вхідні двері у вищевказаний будинок ОСОБА_8 за собою не зачинив, з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що він порушує недоторканність житла потерпілого ОСОБА_8 , та, бажаючи вчинити саме такі дії, без дозволу та згоди власника вказаного житла ОСОБА_8 , через відчинені вхідні двері ОСОБА_5 незаконно проник до будинку АДРЕСА_2 для спричинення тілесних ушкоджень останньому, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_5 за вищевказаних обставин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на порушення недоторканності житла, закріпленого Конституцією України, бажаючи вчинити саме такі дії, без дозволу та згоди власника будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , через відчинені вхідні двері незаконно проник до житла, а саме: будинку АДРЕСА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , на законні вимоги потерпілого ОСОБА_8 покинути його житло ОСОБА_5 не реагував, житло добровільно не покинув.

Крім того, 30.08.2016 приблизно о 14.30 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення майна останнього, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою та в групі між собою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, відкрито, в той час коли ОСОБА_5 утримував ОСОБА_8 , не даючи йому змоги чинити опір та припинити злочинні дії останніх, ОСОБА_9 , перебуваючи в коридорі, розташованому при вході у вказаний будинок, відкрито викрав кувалду металеву (чорний метал) вартістю 150,00 гривень, гирю вагою 16 кг вартістю 450,00 гривень та гантель вагою 12 кг вартістю 275,00 гривень, які виніс у двір будинку. Після чого, ОСОБА_9 , повернувшись до помешкання, зайшов на кухню, де, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, відкрито викрав дві каструлі та гусятницю чавунну, вартість яких визначити не представилось можливим, та чайник електричний вартістю 180,00 гривень, та з вказаним майном направився до виходу з будинку, де був зупинений потерпілим ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_9 , усвідомлюючи відкритість своїх дій, з метою утримання викраденого майна, наніс удар кулаком лівої руки в область лоба потерпілого ОСОБА_8 , в цей час ОСОБА_5 , діючи за домовленістю та в групі з ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_8 ззаду удар ногою в спину, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки в область правого вуха та затягнув за одягнену на ньому футболку до будинку.

В той момент, коли ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжуючи злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повернувся до коридору домоволодіння ОСОБА_8 , звідки виніс трансформатор ОСГ-0,125 У2, ТУ 16-579, 011-77, 1981 року випуску у робочому стані вартістю 55,00 гривень та дриль електричний ТМ «Craft» 700Вт, 2800 об/хв., у робочому стані вартістю 599,00 гривень. Надалі ОСОБА_5 , виходячи з будинку, побачив туфлі чоловічі чорного кольору 43 розміру, вартість яких визначити не представилось можливим, які викрав разом із вищевказаним майном.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 1709,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України визнав повністю, а за ч.2 ст.186 КК України не визнав, та в судовому засіданні пояснив, що 30.08.2016 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до колишнього співмешканця останньої ОСОБА_8 , до будинку АДРЕСА_2 , забрати її речі. Між ним та потерпілим виникла сварка, під час якої він наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя, після чого вони з ОСОБА_6 продовжили наносити ОСОБА_8 численні удари руками та ногами по тулубу, спричинивши таким чином легкі тілесні ушкодження у дворі домоволодіння. Після чого вони з ОСОБА_6 зайшли до будинку, ОСОБА_7 збирала свої речі, ОСОБА_6 він не бачив. У домоволодінні потерпілого він нічого не викрадав. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 наздогнав вже на вулиці. ОСОБА_6 ніс сумки, які він допоміг нести до пункту приймання металобрухту, де ОСОБА_6 продав викрадені речі. На гроші, отримані з продажу речей, купили спиртні напої, які разом вживали до моменту їх затримання працівниками поліції.

Вина обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:

Показами свідка ОСОБА_6 , засудженого за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, який в судовому засіданні пояснив, що 30.08.2016 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прийшли до домоволодіння колишнього співмешканця ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , до домоволодіння АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 пішла збирати свої речі, а вони очікували її біля домоволодіння. Оскільки її тривалий час не було, вони зайшли у двір домоволодіння та в ході виниклої сварки між ними та ОСОБА_8 , спричинили йому легкі тілесні ушкодження. Після того, як потерпілий зайшов до будинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зайшли за ним через відкриті двері, ОСОБА_7 збирала особисті речі, ОСОБА_5 утримував потерпілого за плече, а ОСОБА_6 в той час заволодів особистими речами потерпілого - кувалдою та дриллю. Іншого майна не пам`ятає. Потерпілий намагався їх зупинити, кричав, щоб залишили його речі. Викрадене майно, яке несли разом з ОСОБА_5 із домоволодіння, вони здали на прийомний пункт.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2016 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Вирок набрав законної сили.

Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 30.08.2016 року йому до приймального пункту за 100 грн. здали гирю та гантелі двоє чоловіків та одна жінка. Пізніше прийшов ОСОБА_8 , який проживав поруч, з працівниками поліції, які вилучили гирю та гантелю. Потерпілий розповів, що чоловіки відкрито заволоділи зазначеним майном, належним йому, спричинивши йому тілесні ушкодження.

Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно в 2016 році з заявою про відкрите заволодіння майна звернувся громадянин, детально описав нападників та викрадене. Він з іншими співробітниками поліції затримав ОСОБА_5 , прикмети якого співпали з описом потерпілої особи.

Висновком експерта № 2808-С/16 від 03.09.2016 року, згідно якого у ОСОБА_8 маються синці на голові, поверхневі забійні рани на правій руці та лівій нозі, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразились, та могли бути отримані у термін, на який вказує ОСОБА_8 . По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження.

Висновком товарознавчої експертизи № 327 від 15.09.2016 року, згідно якого вартість трансформатора ОСГ 0,125 У2, ТУ 16579,011 77, 1981 року випуску, складає 55 грн., дрилі електричної ТМ «Craft» 700 Вт, 2800 Об/хв., складає 599 грн., чайника електричного алюмінієвого складає 180 грн., кувалди металевої складає 150 грн., гантелі вагою 12 кг складає 275 грн., гирі вагою 16 кг складає 450 грн., телефону мобільного Нокіа 1616 2 складає 240 грн., телефону мобільного Нокіа С2 складає 250 грн., вартість каструль, чавунної гусятниці та чоловічих чобіт, визначити не виявилося можливим.

Висновком експерта № 638-Ис/16 від 19.10.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемагглютинином анти-А.

Висновком експерта № 639-Ис/16 від 27.10.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемагглютинином анти-А. На футболці, вилученої в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи В з ізогемагглютинином анти-А, походження якої від ОСОБА_8 , не виключається.

Постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.10.2016 року.

Суд відноситься критично до доводів обвинуваченого щодо його невинуватості в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, оскільки його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_6 , який пояснив про сумісні узгоджені дії з ОСОБА_5 під час відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 , а саме ту обставину, що ОСОБА_5 утримував потерпілого для надання можливості ОСОБА_6 заволодіти майном потерпілого, викрадене майно вони разом виносили з подвір`я потерпілого та разом здали в приймальний пункт металобрухту. За вказані дії ОСОБА_6 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, тобто за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою групою осіб, повторно. Вирок набрав законної сили. Покази свідка ОСОБА_6 також узгоджуються з показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

А тому, невизнання вини обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд розцінює як обраний ним засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому діянь та кваліфікує його дії
за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;

за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла;

за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, наданий обвинуваченням висновок експерта № 1915 від 12.12.2016 року, не містить даних, з яких можливо встановити чи спростувати наявність обставин відносно скоєного обвинуваченим злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не працює, має непрацездатну матір ОСОБА_12 , яка є інвалідом 3 групи, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, враховує ту обставину, що обвинувачений протягом трьох років перебував у розшуку, оскільки ухилився від органу досудового розслідування та суду, та вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства та, з урахуванням вимог ст.72 КК України, призначає йому остаточно міру покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання
за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин,

за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців,

за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 11.07.2019 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання попереднє ув`язнення з 11.07.2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.09.2016 року, речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілому, вважати повернутими законному володільцю, а речові докази, здані до камери схову Московського ВП ГУНП в Харківській області - знищити.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя