Справа № 216/1232/16-к
провадження 1-кс/216/2482/20
УХВАЛА
іменем України

30 жовтня 2020 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження,-

в с т а н о в и в:
07 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 20.07.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002158 від 22.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Скарга мотивована тим, що слідчим слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 проводилось досудове розслідування, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002158 від 22.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами досудового розслідування, слідчим 20.07.2018 була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Слідчий, як на підставу закриття кримінального провадження посилається на відсутність доказів, які б дали змогу встановити фактичні обставини справи, за яких потерпілий ОСОБА_3 отримав виявлені у нього тілесні ушкодження, що на думку скаржника, свідчить, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного дослідження обставин. Висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, зокрема слідчим було встановлено, що у даному випадку мала місце подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, проте останнім не було проведено більшості слідчих дій, а саме не допитано у якості свідка злочину, ОСОБА_7 про допит якої ОСОБА_3 неодноразово зазначав на досудовому розслідуванні, також, не здійснено необхідні слідчі дії щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 у період вчинення кримінального правопорушення, який можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, з Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області 29.10.2020 до суду надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначено, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження була направлена потерпілому ОСОБА_3 поштовим зв`язком 25.07.2018, у зв`язку з чим строки оскарження зазначеної постанови слід вважати пропущеними.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002158 від 22.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим не було взято до уваги покази свідків, на яких вказував потерпілий ОСОБА_3 , досудове розслідування проведено поверхнево, без дослідження повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, після чого постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 20.07.2018 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0002158 від 22.07.2015, оскаржувана постанова дійсно була направлена потерпілому поштою 25.07.2018 вих.№48/8-1889, проте докази отримання такої постанови потерпілим у матеріалах кримінального провадження відсутні. Водночас, скаржником до скарги додано копію клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 25.09.2020, з якого вбачається, що останній ознайомився з його матеріалами 29.09.2020.

Враховуючи викладене, строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження скаржником не сплинув.

За приписами ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм КПК України, кримінальне провадження закривається у разі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи з боку слідчого на підставі зібраних ним в ході проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та за наслідками їх належної оцінки.

Проаналізувавши встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні слід визнати неповним, оскільки слідчий в своїй постанові не надав оцінку обставинам події, які знайшли підтвердження доказами, зібраними під час досудового розслідування, а встановлені слідчим суддею недоліки суттєво впливають на висновок про закриття кримінального провадження, що є підставою для скасування зазначеної постанови, як незаконної. Під час досудового розслідування кримінального провадження слідчому необхідно перевірити у повному обсязі доводи, на які посилається потерпілий, провести всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин події кримінального правопорушення: в тому числі допитати свідків, допит яких неодноразово просив здійснити скаржник, виконати інші необхідні слідчі дії, проведення яких необхідне для встановлення обставин зазначених в заяві про кримінальне правопорушення, та за наслідками отриманої інформації прийняти законне та обґрунтоване рішення, в тому числі, пов`язане з належною кваліфікацією кримінального правопорушення.

Разом з тим, у задоволенні вимог скарги щодо зобов`язання слідчого здійснити допит ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та провести слідчі експерименти за участю зазначених осіб, слід відмовити зважаючи на повноваження слідчого та потерпілого під час досудового розслідування, які визначені у КПК України, а саме, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. (ч.ч. 4, 5 ст. 40 КПК України)

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, право на подачу доказів та будь-яких клопотань протягом кримінального провадження, надання пояснень, щодо фактичних обставин справи належить потерпілому, разом з тим збір доказів вчинення кримінального правопорушення та їх оцінка з точки зору належності, достовірності та допустимості є обов`язком слідчого, який на власний розсуд визначає першочерговість та необхідність проведення певної слідчої дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 110, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження,- задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження №0002158 від 22.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та повернути матеріали до Криворізької місцевої прокуратури №3 для організації проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому положеннями КПК України.

У задоволенні решти вимог скарги,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1