КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

09 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.05.2020 включно.

Цією ж ухвалою, відмовлено у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та враховуючи те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, також приймаючи до увагу особливу підвищену ступінь суспільної небезпечності злочинів, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на недопитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, достатніх стримуючих факторів поведінки обвинувачених, які б дали змогу обрати інший запобіжний захід, не встановлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року в частині, що стосується обвинуваченого ОСОБА_5 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В поданій апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого зазначає про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оскільки в оскаржуваній ухвалі не зазначено місце її постановлення, місце, день народження, і місце проживання обвинувачених, а також не зазначено всіх сторін кримінального провадження та учасників судового провадження, а саме не зазначені потерпілі та інші обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Крім того, як вказує апелянт, встановлені судом обставини, зазначені в оскаржуваній ухвалі без посилання на докази та не зазначений в ухвалі порядок набрання ухвалою законної сили.

На думку апелянта, судом не було оцінено в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, не оцінено інші обставини, не тільки щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , а також інших обвинувачених у кримінальному провадженні, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу апелянт і на те, що при постановленні ухвали, судом не було враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, а саме наявність у нього родини, а також те, що він має на утриманні цивільну дружину, з якою обвинувачений ОСОБА_5 проживав до моменту затримання, та дітей якої він утримує, зокрема, не враховано судом майнового стану обвинуваченого, який володіє земельною ділянкою.

Також, просить захисник врахувати те, що його підзахисний надавав послуги з охорони фізичних осіб та отримував відповідний дохід, має вищу освіту, характеризується виключно з позитивної сторони, що підтверджується характеристиками, та обвинуваченим ніколи не порушувались, раніше застосовані до нього запобіжні заходи.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає п. 1 ч. 1 ст. 196 КПК України, оскільки в ній не зазначено суті кримінального правопорушення, а також, не відповідає ухвала і п. 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, так як в ній зазначені обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, які на думку суду виключають можливість застосувати до ОСОБА_5 , більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, однак не зазначено посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Крім того, як вважає апелянт, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, як вказує апелянт, відсутні докази, які свідчать про стійке ієрархічне об`єднання, які б давали підстави кваліфікувати ч. 1 ст. 255 КК України, зокрема відсутні відомості про особу керівника злочинної організації, особу, яка створила злочинну організацію та в обвинувальному акті відсутнє зазначення моменту утворення злочинної організації, момент коли ОСОБА_5 стає учасником, та відсутнє зазначення, що інші учасники дали згоду на прийняття ОСОБА_5 до входу до складу злочинної організації, і відсутні докази, які б свідчили, які функції організації виконує ОСОБА_5 та не зазначено в обвинувальному акті процес створення самої організації.

Вказує апелянт, серед іншого і на те, що обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою з 16.05.2018, та пройшов значний проміжок часу, але оскаржувана ухвала не містить виклад обставин, які би свідчили про те, що заявлені ризики не зменшились, обрання запобіжного заходу тримання під вартою для інших обвинувачених, не є новими ризиками, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого, і сторона обвинувачення та суд, ніяким чином не довели, що існують обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

Як зазначає захисник, оскаржувана ухвала постановлена без участі представників потерпілого ОСОБА_16 , що свідчить про порушення ч. 1 ст. 193 КПК України, оскільки розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 4 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також на те, що судом не було оцінено в сукупності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 178 КПК України та не зазначено обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, які, на думку суду, виключають можливість застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Крім того, незважаючи на обставини, якими захисник обґрунтовує можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у тому числі посилання на вік та стан здоров`я обвинуваченого, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, а саме наявність у останнього родини, знаходження на його утриманні цивільної дружини, з якою обвинувачений ОСОБА_5 проживав до моменту затримання та її дітей, яких він також утримує, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_5 інших більш мяких запобіжних заходів.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та навів у своїй ухвалі мотиви, з яких він прийняв відповідне судове рішення.

Більш того, як встановлено з пояснень прокурора, станом на час апеляційного розгляду, судом першої інстанції 01 червня 2020 року прийняте рішення про чергове продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, з огляду на те, що судове провадження не було завершене до його спливу, а в Шевченківському районному суді м. Києва перебуває на розгляді інше кримінальне провадження щодо останнього.

У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.05.2020 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2104/2020

Категорія: ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_17

Доповідач - суддя ОСОБА_1