Справа № 524/5431/20
Провадження № 1-кп/524/457/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кременчук кримінальне провадження №0002393 від 20.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середня- спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.03.2018 Виноградівським РС Закарпатської області за ч. 1 ст. 368 КК України до З місяців арешту,

12. 03. 2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України,-
ВСТАНОВИВ :

20.07.2020 біля 07 години 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля четвертого під`їзду будинку 10 по просту Лесі Українки в м. Кременчуці разом із ОСОБА_6 . Під час їх спілкування, у нього виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 повторно, погрожуючі застосуванням фізичного насильства, вимагав передати йому належне йому майно. Сприймаючи погрози щодо застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, реально, ОСОБА_6 віддав ОСОБА_5 свій мобільний телефон «LG V10 H900» ІМЕІ: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, вартістю згідно товарознавчої експертизи № 919/Кр від 22.07.2020 - 1899,66 гривень.

У подальшому, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 1899 гривень 66 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.07.2020 біля 07 години 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебував поблизу четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_6 . Під час їх спілкування ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння (відкрите викрадення) паспортом на ім`я ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 погрожуючи застосувати фізичне насильство відносно потерпілого, висловив вимогу передати йому паспорт потерпілого. Сприймаючи погрози щодо застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, реально, ОСОБА_6 віддав ОСОБА_5 свій паспорт громадянина України на його ім`я.

У подальшому, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357КК України, а саме як незаконне заволодіння ( відкрите викрадення) офіційного документу паспорту громадянина України.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
У даному кримінальному провадженні 20.10.2020 між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; повністю виконати положення даної угоди.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357 КК України покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць, за ч.2 ст. 186КК України - у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 ( чотирьох років) позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.
Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 186КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, а також те, що дане кримінальне правопорушення не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 186КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та угоди про визнання винуватості з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 653 грн. 80 коп.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 жовтня 2020 року, укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_7 .
Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня - спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20 жовтня 2020 року покарання :

- за ч.3 ст.357 КК України у виді арешту строком на 1 місяць;

- за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Речові докази, а саме: сім карта мобільного оператора «Vodafone», яка стояла в мобільному телефоні LG H-900 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 653 грн. 80 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1