Справа №: 398/2464/20
провадження №: 1-кп/398/419/20
ВИРОК
Іменем України

"25" листопада 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрії кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001205 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Тарасівка Іванівського району Одеської області, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
учасники справи:
прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілий - ОСОБА_6
представник потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинувачена - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :
17 червня 2020 року о 13 годині 14 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем HYUNDAI Getz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинившись на перехресті проспекту Соборного та вулиці Героїв Сталінграду в м.Олександрія на червоний сигнал світлофору та маючи намір повертати ліворуч, проявила особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, чим позбавила себе можливості оцінювати вірно дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, чим грубо порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 та 16.6 ПДР:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч,
та в подальшому виконуючи маневр - поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора на регульованому перехресті вулиці Героїв Сталінграда та проспекту Соборного, з метою виїзду на вулицю Героїв Сталінграда, ОСОБА_3 не надала перевагу в русі та допустила зіткнення з велосипедом «Салют» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався прямо по проспекту Соборному на зелений сигнал світлофору в зустрічному напрямку відносно її руху.

В результаті зіткнення транспортних засобів велосипедист ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 176 від 17.07.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді саден правого передпліччя, травми лівого коліна: садно лівої гомілки в верхній третині, внутрішньо суглобова (коліно) гематома, перелому великогомілкової кістки в верхній третині, які в комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала повністю,підтвердила вчинення злочину при приведених обставинах, у вчиненому розкаялася. В судовому засіданні пояснила, що 17.06.2020 року о 13 год. вона рухалася на автомобілі по пр.Соборному, зупинилася на світлофорі та чекала дозвільне світло.Її засліпило сонце і вона не помітила велосипедиста.Останній їхав їй назустріч, вона повертала наліво.Відбулося зіткнення. Після ДТП вона була в шоковому стані.Вона не могла деякий час вийти з машини.А потім вийшла з машини, дістала аптечку та дала обезболювальне потерпілому. Потім викликали швидку допомогу, яка забрала потерпілого з місця ДТП. Вона просить вибачення у потерпілого за те, що сталося.Це сталося випадково, не навмисно.Зазначила, що дуже жалкує про вчинене.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються ,переконавшись, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та дійшов висновку що обвинувачена винна у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення .

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, вчиненим з необережності, ,особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності , заміжня , має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, по місцю проживання скарг на неї не надходило, частково відшкодувала шкоду потерпілому.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої , в судовому засіданні не встановлено.
Згідно досудової доповіді результати оцінки обвинуваченої ОСОБА_3 показали низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, в т.ч. для окремих осіб.
З урахуванням наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, дані досудової доповіді , пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе при призначенні покарання в виді штрафу, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
При визначенні розміру штрафу суд враховує приписи ч.2 ст.4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, та ч.2 ст.5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину визнала, щиро розкаялася, даних про її особу, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, пов`язаного з експлуатацією транспортного засобу, даних про притягнення обвинуваченої до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у суду немає, враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на призначенні додаткового покарання, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченої додаткове покарання в вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

По справі прокурором заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради витрати, понесені на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 15660 грн. 12 коп. за період знаходження на стаціонарному лікуванні в МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» з 17.06.2020 року по 01.07.2020 року.

Обвинувачена даний позов визнала в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Розмір даного позову підтверджується матеріалами справи і він підлягає задоволенню.

Потерпілим по справі ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, згідно якого з урахуванням збільшених позовних вимог, він просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 23043 грн.93 коп. матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та 300 000 грн. моральної шкоди.

Матеріальна шкода складається з витрат на придбання ліків та медичних препаратів та підтверджена наданими доказами. При визначенні розміру матеріальної шкоди потерпілим врахована сума 3395 грн., яку відшкодувала обвинувачена ОСОБА_3 .

Розмір моральної шкоди потерпілий ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, йому були заподіяні тілесні ушкодження, йому були завдані фізичний біль та страждання.Він змушений був неодноразово знаходитися на стаціонарному лікуванні, йому була проведена операція з застосуванням пластини та гвинтів.Потім йому робили повторну операцію по видаленню пластини. Тривалий час не міг себе самостійно обслуговувати. Він відчуває нестерпний біль та страждання, не відчуває стопи і не може вільно пересуватися і на час розгляду справи.У нього виникла міжхребцева грижа.Через отримані травми він втратив роботу і не працює.Сім`я витратила всі свої кошти на його лікування і це поставило його сім`ю в скрутне матеріальне становище. Він потребує тривалої реабілітації, але у нього на це відсутні кошти.

Обвинуваченою направлений відзив на позовну заяву, в якому вона просить частково задовольнити позовну вимогу ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн, а в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди відмовити.Мотивує тим, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4140277 від 12.03.2020 року, виданого ПрАТ « Українська пожежно страхова компанія», застраховано цивільно-правову відповідальність, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль HYUNDAI GETZ, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , строк дії договору з 13.03.2020 року по 12.03.2021 року.Пунктом 4 цього Полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в 260 тис.грн. та шкоду, заподіяну майну-130 тис. грн..Подія, яка відбулася 17.06.2020 року за участю забезпеченого транспортного засобу HYUNDAI GETZ, н.з. НОМЕР_1 , є страховим випадком.Розмір завданої шкоди не перевищує встановлений договором ліміт відшкодування матеріальної шкоди.Потерпілому необхідно звернутися до ПрАТ « Українська пожежно страхова компанія» з вимогою про відшкодування завданої матеріальної шкоди.Про це зазначено і в висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

В судовому засіданні обвинувачена підтримала свою позицію, викладену в відзиві на позовну заяву.Зазначила, що вона повідомила страхову компанію про страховий випадок і остання відшкодує потерпілому завдану йому матеріальну шкоду. Що стосується розміру моральної шкоди, то вона визнає позов в цій частині в сумі 3000 грн, так як вона офіційно не працевлаштована, у неї на утриманні неповнолітня дитина.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно довелось переносити моральні та фізичні страждання, пов`язані із заподіянням йому тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, вчиненого обвинуваченою, докладати додаткових зусиль для організації свого життя в зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, необхідністю знаходитися на стаціонарному лікуванні, нездатністю самостійно себе обслуговувати протягом тривалого часу, потребувати сторонньої допомоги. Порушився звичний для нього уклад життя, плани та суспільні зв`язки, на тривалий час він втратив працездатність. Не відновився повністю стан здоров`я потерпілого і на час розгляду справи судом. Враховуючи наведене, а також обставини справи, характер нанесених тілесних ушкоджень потерпілому, глибини фізичних та душевних страждань, які він поніс, вік потерпілого, суд вважає що моральна шкода саме в розмірі 50 000 грн є співмірною із понесеними потерпілим стражданнями та буде справедливою компенсацією за протиправні дії обвинуваченої.
Що стосується вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 23043 грн.93 коп., як витрат на лікування потерпілого, яка пред`явлена до обвинуваченої , то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі статтею 6 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону України № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
За змістом пунктів 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 1.8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4140277 від 12.03.2020 року, виданого ПрАТ « Українська пожежно страхова компанія», застраховано цивільно-правову відповідальність, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль HYUNDAI GETZ, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , строк дії договору з 13.03.2020 року по 12.03.2021 року.Згідно копії свідоцтва про шлюб від 31.01.2020 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_11 .
Пунктом 4 зазначеного Полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в 260 000 грн. та шкоду, заподіяну майну-130 000 грн.Подія, яка відбулася 17.06.2020 року за участю забезпеченого транспортного засобу HYUNDAI GETZ, н.з. НОМЕР_1 , є страховим випадком.Розмір завданої шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 в сумі 23043 грн.93 коп., не перевищує встановлений договором ліміт відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, ПрАТ « Українська пожежно страхова компанія», уклавши з ОСОБА_12 договір страхування її цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що повідомила свою страхову компанію про страховий випадок .
Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 23043 грн.93 коп. необхідно відмовити. Потерпілому необхідно звернутися до ПрАТ « Українська пожежно страхова компанія» з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради витрати, понесені на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 15660 грн. 12 коп. за період знаходження на стаціонарному лікуванні в МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 23043 грн.93 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 6047 (шість тисяч сорок сім ) гривень 53 копійки.
Речові докази:
- автомобіль HYUNDAI GETZ, н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_3 - залишити останній;
-велосипед « Салют» синього кольору, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_13 - залишити останній;
-сім аркушів копії медичної картки стаціонарного хворого № 4257 ОСОБА_6 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
-компакт диск DVD-R білого кольору з вигравіруваним написом, виготовленим друкованими літерами та цифрами: ALERUS DVD-R 4.7Gb/120min з відеозаписом ДТП , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий