Справа № 341/850/20
Провадження № 11-сс/4808/160/20
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна. З метою забезпечення конфіскації майна підозрюваної ОСОБА_10 накладено арешт та заборонено відчуження належного їй на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна, а саме:

-на земельну ділянку загальною площею 0.079 га, кадастровий номер :01:113:0011, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . реєстраційний номер майна 44 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213455888 від 22.06.2020;

-на земельну ділянку загальною площею 0.081 га, кадастровий номер :01:113:0012, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . реєстраційний номер майна 44 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213456238 від 22.06.2020;

-на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 44,4 житлова площа (кв.м): 30.1, двокімнатна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер майна 103 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213456396 від 22.06.2020;

-на двохкімнатну квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 38,6, житлова площа (кв.м): 23,6, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ., реєстраційний номер майна 103 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213456503 від 22.06.2020;

-домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості, житловий будинок А загальною площею 298,4 житлова площа (кв.м): 113.2; гараж Б загальною площею (кв.м): 92,5 погріб В загальною площею (кв.м): 28, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 44 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213456609 від 22.06.2020.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що санкція ч.3 ст. 365-2 КК України передбачає один із видів покарання - конфіскацію майна або без такої, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації належного ОСОБА_8 на праві власності рухомого та нерухомого майна, накладено арешт на її майно.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, яку згодом доповнила. Просила ухвалу слідчого судді від 25 червня 2020 року по справі №341/850/20 скасувати та постановити ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0000014 від 09 липня 2019 року відмовити. Вважає, що ухвала є необґрунтованою та ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, на думку представника, зазначені в клопотанні слідчого підстави накладення арешту на майно жодним чином не відповідають вимогам ч. 5 ст.173 та ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме, прокурор не вказав конкретної мети і правової підстави накладення арешту на майно, а також прокурор послався на дві взаємовиключні мети накладення арешту на майно забезпечення спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання, а слідчий суддя свою ухвалу, не привели достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно. Зокрема, відсутнє обґрунтування того, яким чином арештоване майно може підпадати під випадки застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-2 КК України, тобто, що це майно було одержано внаслідок вчинення злочину, призначалось для схиляння особи до вчинення злочину, було предметом злочину чи було підшукане як засіб або знаряддя злочину.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням Галицького відділу поліції Тисменицького відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до ЄРДР 09.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Зокрема, відомості про вчинення кримінальних правопорушень внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_11 про те, що 23.01.2018 року приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 проведено державну реєстрацію №39311594 та №39312622 нерухомого майна за ОСОБА_12 в той час як останній з відповідною заявою до нотаріуса не звертався, державного мита не сплачував, а також про те, що внаслідок такої незаконної реєстрації Стиславський втратив право власності на майно та йому було завдано матеріальну шкоду на суму 273129 грн. При цьому до ЄРДР було внесено відомості про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 09.07.2019 було встановлено, що нотаріус Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 , будучи користувачем Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України та володільцем посиленого сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису, вчинила несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах (електронних базах даних), а саме Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що призвело до несанкціонованої зміни інформації, що в них обробляється.

22 червня 2020 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Санкції ч. 3 ст. 365-2 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна або без такої.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий просив накласти арешт та заборонити відчуження належного ОСОБА_8 на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваної як виду покарання.

Встановивши вище зазначені обставини колегія судді вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Колегія судді вважає, що накладення арешту на майно відповідає вимогам закону та такий захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою досягнення дієвості цього провадження, в якому може бути застосовано конфіскацію майна як вид покарання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ставиться питання у клопотанні про арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи ОСОБА_8 про безпідставність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки питання про доведеність вини у вчиненні злочинів може бути вирішено судом тільки під час ухвалення відповідного вироку.

При цьому, колегія суддів враховує, що на даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, питання щодо скасування арешту майна може бути розглянуто судом першої інстанції, який самостійно вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5