Провадження № 11-кп/4820/136/20
Справа № 682/1096/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.369-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 26 січня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працює завідувачем Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області,
визнано невинним у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та виправдано.
Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.
ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачувався в тому, що перебуваючи на посаді завідувача Славутського районного сектора УДМС України в Хмельницькій області, відповідно до наказу № 262о/с від 20 грудня 2012 року начальника управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, діючи умисно, з корисливих мотивів, 14 лютого 2018 року о 09 годині 52 хвилин, перебуваючи в своєму кабінеті у приміщенні Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області по вулиці Площа Шевченка, 8 міста Славута Хмельницької області одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 1 500 грн за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України про пришвидшення оформлення ОСОБА_10 та його брату ОСОБА_11 паспортів громадянина України для виїзду за кордон (біометричні паспорти) протягом 21 дня.
Тобто, ОСОБА_9 ставилося у провину вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме те, що він своїми умисними діями, які виразились в одержанні ним як службовою особою неправомірної вигоди для себе вплинув на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Орган досудового розслідування вважав, що злочин було вчинено за таких обставин.
ОСОБА_9 відповідно до наказу № 262о/с від 20 грудня 2012 обіймав посаду завідувача Славутського районного сектора УДМС України в Хмельницькій області, якому присвоєно 13 ранг державного службовця та категорію «В» відповідно до Закону України «Про державну службу», в силу займаної посади знайомий з службовими особами Державної міграційної служби України, які згідно примітки до ст.369-2 КК України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, 14 лютого 2018 року одержав для себе від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 1 500 грн, за здійснення впливу на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України щодо пришвидшення проведення ними перевірки заяв анкет, поданих до Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , для подальшого виготовлення паспортів останніх на їх ім`я, громадянина України для виїзду за кордон у терміновому порядку не пізніше ніж через 21 робочий день з дня оформлення заяв-анкет.
ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка обіймає в Славутському районному секторі Управлінні Державної міграційної служби України в Хмельницькій області посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, являючись представником виконавчої влади, у своїй діяльності керується Законами України «Про державну службу», «Про центральні органи виконавчої влади» іншими нормативно-правовими актами, що стосуються державної служби та діяльності структурних підрозділів Управління державної міграційної служби, зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст.19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, всупереч ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», використовуючи своє службове становище вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
13 лютого 2018 року близько 11 години 30 хвилин в той час, коли завідувач Славутського районного сектора УДМС України в Хмельницькій області ОСОБА_9 перебував у своєму службовому кабінеті в приміщенні Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області по вулиці Площа Шевченка, 8 в місті Славута Хмельницької області, до нього з проханням термінового отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон (біометричного паспорта) звернувся громадянин ОСОБА_10 з проханням щодо швидкого оформлення паспортів громадян України для виїзду за кордон для себе та брата ОСОБА_11 , який як і він мав намір їхати до Республіки Чехія для працевлаштування.
У ході розмови ОСОБА_9 з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення умисно повідомив ОСОБА_10 , що на цей час у строки встановлені чинним законодавством, а саме 21 день оформлення термінового (звичайного) паспорту неможливо оформити та видати паспорти громадян України для виїзду за кордон (біометричні паспорти), через існуючі затримки. Однак, він, використовуючи своє службове становище, зможе допомогти йому та його брату в отриманні термінових паспортів громадян України для виїзду за кордон (біометричних паспортів) протягом 21 дня, оскільки має можливість звернутися до службових осіб Державної міграційної служби України та пришвидшити процедуру проведення ними перевірки заяв-анкет, поданих до Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області, за умови передачі йому грошових коштів у сумі 1 500 грн.
Також ОСОБА_9 у ході розмови повідомив про те, що ОСОБА_10 та його брату необхідно сплатити 810 грн в банківській установі за кожний паспорт, що зі слів ОСОБА_9 , є офіційним платежем по оформленню паспортів громадян України для виїзду за кордон.
Крім того, під час даної розмови вони домовилися зустрітися 14 лютого 2018 року в приміщенні Славутського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.
14 лютого 2018 року біля 09 години 38 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконуючи попередню домовленість із ОСОБА_9 , у відділенні «А-Банк» здійснили офіційний платіж в сумі 1 620 грн за два паспорти.
У подальшому того ж дня, перебуваючи в приміщенні службового кабінету ОСОБА_9 в приміщенні Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області вулиця Площа Шевченка, 8 в місті Славута, біля 09 години 52 хвилин, виконуючи попереднє прохання щодо передачі коштів, ОСОБА_10 передав, а ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав неправомірну вигоду в сумі 1 500 грн за вплив на прийняття службовими особами Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України про пришвидшення оформлення ОСОБА_10 та його брату ОСОБА_11 паспортів громадянина України для виїзду за кордон (біометричні паспорти) протягом 21 дня.
Після одержання коштів ОСОБА_9 викрито працівниками поліції на місці події.
Указане формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_9 , суд першої інстанції визнав недоведеним та ОСОБА_9 виправдано, оскільки не доведено, що в його діянні є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просила вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.369-2 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Указувала, що в мотивувальній частині виправдувального вироку необхідно викласти висновок про виправдання обвинуваченого із зазначенням підстави виправдання, передбаченої законом, і мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання обвинуваченого невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.

Однак, на думку прокурора, судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи та прийнятті судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим та підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_9 , допустив істотні суперечності, оскільки навів у вироку дві різні підстави для виправдання останнього. Резолютивна частина взагалі не містить підстав виправдання, поряд з цим, виправдовуючи ОСОБА_9 та не вказуючи при цьому мотивів свого рішення, суд першої інстанції послався лише на ті докази та в тій частині, що на його думку, вказують на невинуватість обвинуваченого, при цьому доводи сторони обвинувачення суд не спростував та у вироку підстав, з яких він надає перевагу одним доказам та відкидає інші, а саме докази обвинувачення, не навів.

Докази, які містяться в матеріалах справи, на думку прокурора, повністю підтверджують той факт, що ОСОБА_9 одержав від потерпілого саме неправомірну вигоду у виді 1 500 грн з метою вплинути на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України про пришвидшення оформлення ОСОБА_10 та його брату ОСОБА_11 паспортів громадянина України для виїзду за кордон (біометричні паспорти) протягом 21 дня, оскільки ОСОБА_9 в силу своєї посади не займається послугами таксі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг; прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів уважає, що ухвалений вирок щодо ОСОБА_9 відповідає зазначеним вимогам Закону.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції дослідив зібрані під час досудового слідства докази у їх сукупності, дав їм належну оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, з чим погоджується колегія суддів.
У відповідності з вимогами ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, у першу чергу, підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, під час судового розгляду судом першої інстанції було всебічно, повно й неупереджено досліджено та оцінено кожний доказ сторони кримінального провадження.

Відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України наступає за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді завідувача Славутського районного сектора УДМС України в Хмельницькій області, відповідно до наказу № 262о/с від 20 грудня 2012 року начальника управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, діючи умисно, з корисливих мотивів, 14 лютого 2018 року о 09 годині 52 хвилин, перебуваючи в своєму кабінеті приміщення Славутського районного сектору УДМС України в Хмельницькій області, що по вулиці Площа Шевченка, 8 міста Славута Хмельницької області одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 1 500 грн за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України про пришвидшення оформлення ОСОБА_10 та його брату ОСОБА_11 паспортів громадянина України для виїзду за кордон (біометричні паспорти) протягом 21 дня.
Однією із обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, є те, за що особа одержує неправомірну вигоду.

Так, отримання неправомірної вигоди відбувається виключно за вчинення протиправного впливу, наслідком якого може бути прийняття відповідного рішення іншою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави. При цьому фактичне здійснення такого впливу не є обов`язковою ознакою злочину.

Згідно з приписами ч.2 ст.369-2 КК України йдеться не про дії посередника, який бере грошові кошти від іншої особи для передачі їх особі, яка уповноважена на виконання функцій держави, оскільки такі дії кваліфікуються як співучасть у вчиненні злочинів, за ст.ст.368, 369 КК України або ст.ст.368-3, 368-4 КК України.

Однак, стороною обвинувачення не доведено факту впливу ОСОБА_9 на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України.

Аналіз матеріалів цього кримінального провадження приводить до висновку, що Головний обчислювальний центр ДМС України здійснює виключно автоматизовану перевірку, накопичення та збереження даних, отриманих від відомчих інформаційних систем, установлює їх унікальність, формує набори даних для виготовлення паспорта, тобто участь у цих процесах будь-яких фізичних осіб обмежується лише обслуговуванням роботи самого Центру.

Відповідно до Постанови КМУ від 02.11.2016 р. № 770 «Деякі питання надання адміністративних послуг у сфері міграції» оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з дня оформлення заяви-анкети у строк : не пізніше ніж через 20 робочих днів 253 грн., не пізніше ніж через 7 робочих днів 506 грн.

Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. ДМС щорічно укладає договори на виготовлення бланків паспорта громадянина України для виїзду за кордон з Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів, яким встановлюється вартість такого бланка документу.

Вартість бланку паспорта станом на лютий 2018 року складала 304,32 грн.

Аналізуючи повноваження ОСОБА_9 , з огляду на його посадову інструкцію та в контексті Постанови КМУ від 07.05.2014 № 152, слід прийти до висновку, що його зв`язок із Головним обчислювальним центром та ДМС України обмежений чіткими приписами закону, який не наділяє його службовими повноваженнями завдяки яким можна впливати на службових осіб ДМС України з тим аби пришвидшити процедуру оформлення паспорту.

Одержання неправомірної вигоди суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, характеризується зв`язком із майбутнім впливом на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Відповідно примітки до ст.369-2 КК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в п.п.1-3 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У ч.2 ст.369-2 КК України йдеться про вплив не на будь-яку особу, а лише на таку особу, з якою існують певні відносини, у яких як та особа, яка впливає, так і та, на яку впливають, є особами, що займають певне службове становище або виконують певні службові повноваження.

Водночас, під час досудового розслідування не було встановлено тієї особи, уповноваженої на виконання функцій держави, вплив на яку мав здійснити обвинувачений ОСОБА_9 .

Крім того, стороною обвинувачення не було доведено та надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_9 мав здійснити вплив саме на особу, уповноважену на виконання функцій держави та яка визначена в п.п.1-3 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У ст.369-2 КК України йдеться про вплив на прийняття такого рішення, яке належить не до компетенції особи, що отримує неправомірну вигоду, а до компетенції третьої сторони особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яке відповідно до законодавства вона повинна приймати шляхом самостійної оцінки наявності фактичних та юридичних підстав. Тому під впливом розуміється прямий та вольовий процес прийняття особою, уповноваженої на виконання функцій держави конкретного рішення, яке входить до її повноважень.

Водночас із доказів наявних у справі неможливо встановити конкретного рішення, яке мала прийняти особа, уповноважена на виконання функцій держави.

В обвинувальному акті також відсутні відомості як про особу, до повноважень якої віднесено прийняття відповідних рішень, так і про саме рішення, його зміст, предмет регулювання, що були предметом домовленостей обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що за таких обставин жодним доказом не підтверджено того, що обвинувачений ОСОБА_9 отримав кошти за вплив на прийняття певного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Поряд з цим, повноваження обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до його посадової інструкції та Постанови КМУ від 07 травня 2014 року №152, чітко обмежений приписами закону і не дає йому службових повноважень впливати на службових осіб Головного обчислювального центру та ДМС України.

Судом з цього приводу дано оцінку нормативно-правовим актам, якими керуються працівники ДМС України при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, зокрема, Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою КМУ від 07.05.2014 № 152 .

На обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України стороною обвинувачення зроблено посиланняя, зокрема на показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що знав раніше ОСОБА_9 як начальника паспортного столу, у січні 2018 року він випадково зустрівся із ним біля кафе «Три лева» та запитав, чи можна зробити закордонний паспорт, на що отримав ствердну відповідь.

Однак, із розмови він зрозумів, що є терміни виготовлення та за швидше виготовлення закордонного паспорту треба сплатити кошти «на Київ». І він для себе зрозумів, що ОСОБА_9 очікує на отримання винагороди за такі послуги.

11 чи 12 лютого 2018 року він зателефонував ОСОБА_9 і той сказав прийти завтра. У визначений час він прийшов із проханням, щоб закордонний паспорт зробити для себе і для брата скоріше. На що ОСОБА_9 відповів, що треба сплатити квитанції, документи та гроші 1 500 грн на Хмельницький. Він для себе це зрозумів як те, що ОСОБА_9 ставить вимогу про передачу йому коштів, аби вирішити питання про оформлення паспортів швидше. Розказав про цю ситуацію знайомому, який порадив йому звернутися до СБУ. Він звернувся в обласне управління СБУ в Хмельницькій області, де особисто написав заяву, в якій виклав факти про вимагання грошей у нього ОСОБА_9 та написав заяву про співробітництво.

14 лютого 2018 року він взявши 1 500 грн власних коштів та сплативши за виготовлення двох біометричних паспортів по 810 грн, пішов до ОСОБА_9 та дав йому гроші в руки, на що той сказав йому йти в ЦНАП і звідти передзвонити йому і він все вирішить. Гроші в його присутності ОСОБА_9 поклав у шухляду столу.

Окрім цього сторона обвинувачення на підтвердження обставин вчинення злочину посилалася й на допит низки свідків у суді першої інстанції.

Так, зокрема у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що був запрошений як понятий при проведенні слідчих дій, зокрема, помітки грошових купюр, де детально розказав, що грошові купюри по 200 грн демонстрував працівник поліції, потім їх просвітили і на них нічого не було, а після обробки гроші світилися жовтим світлом, кошти були передані потерпілому, який був попереджений, щоб інших коштів у нього не було, а потім його вже запросили в приміщення «паспортного столу», в кабінет ОСОБА_9 , де на запитання слідчого, чи є в нього заборонені речі ОСОБА_9 відповів, що ні і сказав, що якийсь чоловік забіг і щось кинув у шухляду, ці гроші просвітили і вони світилися яскраво-жовтим кольором, після чого він ще з одним понятим чекали у відділку поліції поки складуть протокол, який вони підписали.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він також був запрошений як понятий і пам`ятав, що в його присутності було оброблено грошові купюри, які світилися під спеціальною лампою, далі вони приїхали до «паспортного столу», де він уже бачив як на столі лежали гроші, звідки саме їх дістали і чи були вони в шухляді не пам`ятає. Потім слідчі все пакували в пакети.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в 20-х числах січня 2018 року в вечірній час він мав зустріч з ОСОБА_9 біля кафе «Три лева». Вони пригощалися кавою, в цей час до них підійшов незнайомий для нього чоловік середнього зросту, чорнявий і звертався до ОСОБА_9 з питанням оформлення закордонного паспорта у скорочені строки. На це ОСОБА_9 сказав йому прийти в робочий час, але чоловік себе поводив настирливо та намагався допитатися ОСОБА_9 йому пояснював процедуру отримання закордонних паспортів, при цьому казав, що якщо необхідність дуже термінова в отриманні паспорта то можна поїхати і забрати його з міста Хмельницького.

Показання цього свідка співпадають із показаннями потерпілого ОСОБА_10 в частині місця і обставин зустрічі із ОСОБА_9 в кінці січня 2018 року.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні суду першої інстанції також показала, що вона із ОСОБА_10 на початку 2018 року приходила в міграційну службу здавати документи для виготовлення закордонного паспорта. ОСОБА_10 знала як співмешканця своєї тітки. ОСОБА_10 сам визвався з нею йти, мабуть чув, що вона має намір виготовити паспорт. Під час того, як вони знаходилися у приміщенні ДМС, він активно цікавився, що саме необхідно для виготовлення закордонного паспорту для нього. Через деякий час вона йшла до «паспортного», а звідти вийшов ОСОБА_10 , який сказав їй «не йди, почекай, ОСОБА_9 взяли». Того дня вона вже не заходила, але через деякий час вона здала всі необхідні документи, в тому числі і квитанцію, згодом отримала закордонного паспорта. Жодних коштів ніхто з працівників міграційної у неї не вимагав. Пізніше чула, що ОСОБА_10 розповідав про ОСОБА_9 при цьому казав, що має на нього образу і «лічні счети».

Показання цього свідка співпадають із показаннями потерпілого та обвинуваченого щодо обставин оформлення закордонного паспорта для ОСОБА_15 .

Крім доказів, які були досліджені в судовому засіданні місцевого суду, показань потерпілого та свідків, які жодним чином не викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, інших доказів стороною обвинувачення не надано.

Тому суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, здійснення впливу на службових осіб Головного обчислювального центру Державної міграційної служби України, що виключає відповідальність за цією нормою закону.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст.85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прями чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до усталеної судової практики визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та при цьому неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними та не приймаються колегією суддів до уваги.

Під час розгляду кримінального провадження місцевим судом було досліджено всі надані докази, яким відповідно до вимог ст.94 КПК України дана оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності, а тому доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Також надуманими є твердження щодо допущення судом першої інстанції неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляційній скарзі прокурора, не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, який слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4