Провадження № 1-в/742/76/20
Єдиний унікальний № 742/3291/18
У Х В А Л А

іменем України

06 серпня 2020 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши подання старшого інспектора Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про передачу матеріалів до суду для вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року відносно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханів Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10 січня 2019 року за ч.ч.1, 2 ст. 185, ст.70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 року до Прилуцького міськрайонного суду надійшло подання старшого інспектора Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про передачу матеріалів до суду для вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року відносно засудженого ОСОБА_3 , який засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10 січня 2020 року за ч.ч.1, 2 ст. 185, ст.70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Представник Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву, згідно з якої просить суд розглядати справу без його участі, подання підтримує в повному обсязі. Засуджений ОСОБА_3 та прокурор в судове засідання не з`явилися хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 5 статті 539 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши подання з додатками та матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання старшого інспектора Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з подання, інспектором пробації порушується питання приведення у відповідність до Закону 2617-VIII вирок Прилуцького міськрайонного суду від 10.01.2019 року.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України.

Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Правила ч.1 ст.72 КК України складають виключно покарання та зарахування строків попереднього ув`язнення. В свою чергу приписи ст.75 КК України не передбачають повторюваності застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

До набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020, санкція ч.1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Зокрема, після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020, санкція ч. 2 ст. 185 КК України залишилася не змінною.

Отже, вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10 січня 2019 року ОСОБА_3 , було засуджено за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, за правилами ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, а саме призначено покарання за кожний злочин окремо, визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за ч. 1 ст. 185 КК України більш суворим, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Клопотання про приведення вироку у відповідність до Закону 2617-VIII не містить обґрунтування та включає в себе виключно посилання на вимоги п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України та власне сам Закон 2617-VIII.

Разом з тим, за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10.01.2019 року засудженого ОСОБА_3 , звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, що унеможливлює застосування норми п.13 ч.1 ст.537 КПК України.

Аналізуючи положення ст.74 КК України та ст.537 КПК України суд приходить до переконання, що відділ з питань пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону 2617-VIII виключно за обставини перебування такого вироку на виконані в органі з питань пробації та відповідно відбування засудженим призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_3 не відбуває покарання з підстав застосування ст.75 КК України та вважається звільненим від відбування призначеного покарання, з покладенням обов`язків ст.76 КК України, що унеможливлює застосування приведення вироку Прилуцького міськрайонного суду від 10.01.2019 року у відповідність до Закону 2617-VIII.

З огляду на необґрунтованість та недоведеність поданого старшим інспектором Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області подання, суд вважає за необхідне у задоволенні вказаного подання відмовити.

Керуючись ст.539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого інспектора Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Прилуцького
міськрайонного суду ОСОБА_1