№ 243/3091/20
Провадження № 1-в/243/234/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська подання заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, засудженого 09 квітня 2020 року Слов`янським міськрайонний судом Донецької області за ст. ст. 309 ч.1, 260 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України і іспитовим строком 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У Слов`янський міськрайонний суд звернувся заступник начальника Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області з даним поданням обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 309 ч.1, 260 ч.2, 70 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України і іспитовим строком 2 роки, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказаний вирок набув законної сили 12 травня 2020 року, та був прийнятий до виконання Слов`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області 14 травня 2020 року. Особова справа заведена під номером 68/2020. 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України з позбавлення волі на обмеження волі . Отже, враховуючи викладене, заявник просить суд на підставі ст. 74 КК України вирішити питання щодо приведення вищенаведеного вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року у відповідність з діючим законодавством.
Представник Слов`янського міськрайонного відділу з питань пробації Філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання без його участі, в якій підтримав подання, просив його задовольнити.
В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву з прохання слухати справу без його участі, не заперечував щодо задоволення подання.
Відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання, осіб які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що дане подання, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
09 квітня 2020 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 309 ч.1, 260 ч.2, 70 ч.1 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України і іспитовим строком 2 роки, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
14 травня 2020 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року відносно ОСОБА_3 був прийнятий до виконання Слов`янським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, що підтверджується відповідним повідомленням.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VII до ч. 1 ст. 309 КК України внесено зміни до ч.1 ст.309 КК України, а саме санкцією статті передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Частиною 2 статті 4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Частиною 3 зазначеної статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію в часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Приписами ч.3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

На підставі вищевикладеного,суд зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VII, який набрав законної сили 01.07.2020 року, мають зворотню дію в часі в частині санкції ч.1 ст.309 КК України, з якої виключено такий вид покарання як позбавлення волі, а визначено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, однак вироком суду до засудженого застосоване положення ст.75 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засудженим не відбуте, тому вирішення питання щодо приведення вироку суду від 09 квітня 2020 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VII є недоцільним. Оскільки до засудженого застосовано положення ст.75 КК України, ним не відбуто жодного дня призначеного покарання, застосування положень ч.3 ст. 74 та ч.1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є неможливим. Додатково слід зазначити, що будь-яких негативних наслідків для засудженого не настає, оскільки у випадку виконання ним покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджений звільняється судом від призначеного йому покарання, в той час як у разі скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та

направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд може вирішити зазначене питання про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 74, 75, 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року відносно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, через Слов`янський міськрайонний суд, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1