Дата документу 16.11.2020 Справа№ 332/4052/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4052/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1701/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, маючий середню освіту, не працюючий, пенсіонер, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

12 серпня 2019 року, приблизно об 11 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Перспективної зі сторони вулиці Новоселівської в напрямку вулиці Північне шосе в м. Запоріжжі.

В цей час, на проїжджу частину вул. Перспективної вийшла пішохід ОСОБА_9 , яка почала перетинати дорогу справа-наліво по ходу руху автомобіля «Opel Kadett».

Під час руху, в районі буд. 2-б по вул. Перспективній, водій ОСОБА_7 маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_9 , яка вийшла на дорогу, та технічну можливість своєчасно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів, внаслідок чого передньою правою бічною частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на останню.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості але до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 731 МД від 26.09.2019, закрита травма грудної клітки виражена у вигляді уламкового перелому стернального кінця лівої ключиці зі зміщенням, переломів ребер: ліворуч 4,6,7-10-го зі зміщенням, праворуч 9,10-го, скупчення повітря і крові в лівій плевральній порожнині, контузії лівої легені; закриті переломи лобкової, сідничної кісток зліва, бокової маси крижі зліва з частковим розривом крижово-клубового зчленування у ОСОБА_9 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не були небезпечними для життя та спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Садна в ділянці тулуба, кінцівок у ОСОБА_9 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, та не виключається утворення їх в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що при призначенні йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, а в іншій частини вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.
Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 було призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З огляду на ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, в тому числі, до осіб, що досягли пенсійного віку.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , і з огляду на ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є особою, яка досягла пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі, суд першої інстанції порушив вищевказані вимоги закону про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є пенсіонером, вчинив злочин невеликої тяжкості, наявність часткового відшкодування завданих збитків, як обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо з призначенням йому покарання у вигляді штрафу, що буде відповідати тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу.

Крім того, перевіряючи вимоги апеляційної скарги прокурора щодо необхідності ухвалення нового вироку колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту пункту 4 частини 1 статті 408 КПК України слідує, що апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у випадках, коли при цьому не погіршується становище засудженого, та скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках, передбачених пунктами 1- 4 частини 1 статті 420 КПК України.

Враховуючи те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді 2 років обмеження волі з випробуванням та зі встановленням іспитового строку 1 рік, а покарання у вигляді штрафу необхідно буде відбувати реально, то своїм рішенням апеляційний суд погіршить становище обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону України № 586-VI від 24 вересня 2008 року у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4