Номер провадження: 11-кп/813/615/21
Номер справи місцевого суду: 497/537/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Болградського райсуду Одеської обл. від 29.09.2020 в межах кримінального провадження №0000066 від 10.03.2020 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болград Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чишмикей Вулканештського р-ну респ. Молдова, громадянина респ. Молдова, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили. Строк покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту затримання, тобто з 03.04.2020.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням на останнього обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покладено на підставі вимог ч. 4 ст. 76 КПК України на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_9 обов`язок здійснювати нагляд за засудженим, що звільнений від відбування покарання з випробуванням, після набрання вироком законної сили та протягом 1 року з моменту ухвалення вироку.

Призначено ОСОБА_10 проходження пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення», виконання якої покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнено з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно в рівних частках процесуальні витрати на користь держави в розмірі вартості проведених експертиз з кожного по 3689, 50 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь потерпілої з кожного по 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, в частині інших вимог цивільного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у тому, що 09.03.2020 приблизно о 22 год., останні за попередньою змовою між собою, таємно, з корисливих мотивів викрали чуже майно з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , наступним чином. Реалізуючи свій єдиний намір на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , попередньо домовившись між собою про крадіжку чужого майна, на автомобілі ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 , і який знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_9 , прибули на ньому до перехрестя вулиць Ізмаїльська та Училищна в м. Болград Одеської обл., де на узбіччі залишили автомобіль, увійшли через незаперті ворота до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 та яке належить ОСОБА_12 , та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, увійшли через незачинені двері до гаражного приміщення цього ж домоволодіння, звідки таємно викрали: електричний зварювальний апарат моделі «Блиц» марки «BORT» сірого кольору, з маскою, що був у використані, вартістю 1016,66 грн.; бензопилу «Форест» у зборі з шиною і ланцюгом, що була у використані, вартістю 2500 грн.; кутову шліфувальну машину (болгарку) марки «DWT» моделі «WS13 180D» з диском, вартістю 587, 50 грн.; побутовий термоповітродув (електрофен) моделі «Світязь» у картонній коробці синього кольору вартістю 260 грн.; два акустичних динаміки на 150 Ват, вартістю по 666, 66грн. кожний і загальною сумою 1333, 32 грн.; два полімерні мішки, що були у використанні та які матеріальної цінності для потерпілого не становили, поклали усе викрадене вищезазначене майно у вказані полімерні мішки та таким же чином, як і увійшли, вийшли з вказаного домоволодіння з викраденим майном, навантажили його до вищевказаного автомобіля ВАЗ-210, на якому з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 шкоду на загальну суму 5697, 48 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.03.2020 приблизно о 22 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в м. Болград скоїли повторно аналогічний злочин наступним чином. За попередньою змовою між собою, реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, на вищезазначеному транспортному засобі марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , прибувши до перехрестя тих же вулиць Ізмаїльська та Училищна в м. Болград Одеської обл., де, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, увійшли через незачинені ворота домоволодіння АДРЕСА_5 та належного ОСОБА_14 , потім через незачинені двері увійшли до складського приміщення цього ж домоволодіння, звідки таємно викрали: два акустичних динаміки моделі «Dіbeіsі», шириною 40см, вартістю по 500 грн. кожен, а загальною сумою 1000 грн.; два акустичних динаміки шириною 50см, вартістю по 1200 грн. кожен, а загальною сумою 2400 грн.; одну акустичну музикальну колонку (динамік) чорного кольору діаметром 12 дюймів, вартістю - 192,25 грн.; акустичний музикальний твітер марки «Big» на 100 Ват, сірого кольору і діаметром 82мм, вартістю - 531,66 грн. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тим же шляхом, що увійшли, вийшли з вказаного домоволодіння з викраденим майном, завантажили його до вищезгаданого автомобіля ВАЗ-2108, на якому з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 4123,91 грн.

Не зупиняючись на скоєному, 15.03.2020 приблизно о 22 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знову, діючи повторно за попередньою змовою між собою, з єдиним наміром на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, розуміючи власну безкарність та можливість здійснити ще одну крадіжку чужого майна, на тому ж вищевказаному транспортному засобі ВАЗ-2108, знову під`їхавши до того самого перехрестя вулиць Ізмаїльська та Училищна в м. Болград, де залишили автомобіль на узбіччі, підійшли до гаражу № НОМЕР_3 , розташованого біля будинку АДРЕСА_6 та належного гр. ОСОБА_15 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь приготовленого ним молотка зламав навісний замок на воротах гаражу шляхом нанесення декількох ударів, після чого вони разом увійшли до приміщення гаражу, звідки таємно викрали: автомобільний магнітофон моделі «Ріопег» вартістю 800 грн.; USB-флеш-накопичувач вартістю 100 грн.; відео реєстратор моделі «Aspiring Alibi-3» вартістю 1000 грн.; автомобільний електричний насос моделі «Ураган» вартістю 600 грн.; автомобільний стартовий прилад (щипці для підзарядки акумулятора у комплекті) моделі «PULSO 500 А 3» у чохлі «ПП-30551-П» вартістю 156,67 грн.; болгарку моделі DWT з диском вартістю 3000 грн.; точильний станок моделі «Forte» вартістю 3000 грн.; зарядний пристрій «Polso» моделі ВС-40100 вартістю 549,67 грн.; металевий ящик з паяльником моделі «Дніпро» вартістю 2000 грн.; шліфувальну машинку моделі «Einhell» вартістю 2500 грн.; паяльну лампу бензинову 2,0л марки INTERTOOL моделі GB-0033 вартістю 303,33 грн.; комплект тормозних колодок для автомобіля «Lada 2107-07», вартістю 450 грн.; пристрій для вирізання по деревині моделі «Дніпро», вартістю 2500 грн.; три алмазні диски діаметром 185мм і вартістю по 85 грн. кожний, а загальною вартістю 255 грн.; три алмазні диски діаметром 125мм, вартістю по 60 грн. кожен, а загальною вартістю 180 грн.; комплект ключів для автомобіля вартістю 300 грн.; шуруповерт з батареєю моделі «Einhell» вартістю 1300 грн.; компресор марки Vulkan моделі IBL 24В (Вулкан) вартістю 2016,67 грн.; туристичну сокиру моделі «Ganzo» вартістю 350 грн.; електричний лобзик вартістю 800 грн.; комплект автомобільних ключів вартістю 300 грн.; плоскогубці вартістю 95 грн.; господарчі кусачки вартістю 250 грн.; степлер вартістю 200 грн.; електролобзік моделі «Einhell» вартістю 1800 грн.; шуруповерт марки Vorhut VDS82 вартістю 400 грн.; електротурбінку фірми «Einhell» вартістю 3000 грн.; зварювальний інвертор марки Kaiser моделі NBC-250L Profi, вартістю 1699,67 грн.; бензин марки «92» об`ємом 5 літрів вартістю по 27грн. за 1л., а загальною сумою 135 грн. Усе викрадене майно обвинувачені навантажили до господарчої тачки з одним колесом з рамою зеленого кольору, вартістю 716,67грн., та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_15 збитки на загальну суму 30757, 68 грн.

В той же вечір 15.03.2020 приблизно о 22:30 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно за попередньою змовою між собою з єдиним наміром, вийшовши з гаражу АДРЕСА_7 , сподіваючись на власну безкарність та можливість здійснити ще одну крадіжку чужого майна, за взаємною згодою між собою щодо таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, на тій же вул. Заводській підійшли до гаражу № НОМЕР_4 біля вищевказаного будинку АДРЕСА_6 , що належить гр. ОСОБА_16 та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 за допомогою вищезгаданого заздалегідь приготовленого ним молотка зламав навісний замок на вхідних воротах приміщення цього гаражу, декілька разів ударивши по ньому. Після чого обидва, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , увійшли до приміщення гаражу, звідки таємно викрали: гумовий човен вартістю 8000 грн.; трос автомобільний вартістю 200 грн.; дві банки фарби об`ємом по 3 літри вартістю по 240 грн. за кожний, а загальною сумою 480 грн.; 6 вудок загальною сумою 600грн.; електродріль вартістю 1300 грн.; чоловічий рюкзак вартістю 100 грн.; автомобільний акумулятор вартістю 2600 грн., автомобільний зарядний пристрій марки ПЗУ-15-10 МРІЯ, вартістю 1343 грн.; пластикову каністру об`ємом 20л. вартістю 38,33 грн. разом зі вмістом в ній автомобільного тосолу об`ємом 10 л., вартістю 200 грн.; пластикову каністру об`ємом 5л. загальною вартістю 80 грн. зі вмістом в ній автомобільного маслу об`ємом 5л. загальною вартістю 300 грн., бензин марки «92» об`ємом 20л. і вартістю 27 грн. за 1л. на загальну суму 540 грн. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вищевказаному автомобілі разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 15781, 33 грн.

Того ж вечора, 15.03.2020 приблизно о 22:30 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно за попередньою змовою між собою, вийшовши з гаражу № НОМЕР_4 на АДРЕСА_7 , реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, підійшли до наступного гаражу біля того самого будинку АДРЕСА_8 , належному гр. ОСОБА_11 та, реалізуючи свій єдиний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь приготовленого ним молотка зламав навісний замок цього гаражу шляхом нанесення декількох ударів по ньому. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 увійшли до приміщення гаражу, звідки таким же чином таємно викрали: дві штикові лопати вартістю по 100 грн. кожна та кирку вартістю 30 грн., що були у використанні на загальну суму 230 грн., але матеріальні цінності для потерпілої не представляли, після чого вийшли з приміщення гаражу, завантажили викрадене до вищевказаної господарчої викраденої ними ж тачки. Потерпіла ОСОБА_11 в ході досудового розслідування відмовилася від відшкодування цих збитків.

Після скоєння вищевказаних крадіжок чужого майна з вищевказаних гаражів, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 навантажили викрадене майно до зазначеного вже вище автомобіля ВАЗ-2108, та з викраденим з місця скоєння злочинів зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначив, що при ухваленні оскаржуваного вироку не була врахована міра покарання, призначена вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 01.04.2020, не застосовано норми ч. 4 ст. 70 КК України, що погіршило становище обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки, виходячи із ситуації, що склалась, останньому належить відбувати покарання спочатку за вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл., а потім за оскаржуваним на теперішній час вироком, тобто послідовно в сумі 7 років позбавлення волі.
Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати строк покарання за вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області у виді 4 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
В силу ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його утримання під вартою з 24 по 26.06.2019 та з 03.04.2020 до набрання вироком законної сили із розрахунку день за день.
Вирок суду 1-ої інстанції відносно ОСОБА_9 учасниками провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права із дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не в повній мірі.

Висновок суду про доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильності застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, а саме, через незастосування закону, який підлягає застосуванню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, встановленими у ч.1-3 ст. 70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що засуджений винен ще у іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку (ч. 4 ст. 70 КК України).

Виконуючи приписи ст. 442 КПК України, Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 зробила такі висновки щодо застосування норм права:

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2020 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

При цьому аналогічні злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, за які його засуджено вироком Болградського райсуду від 29.09.2020, ОСОБА_8 вчинив в період з 09.03.2020 по 15.03.2020, тобто до постановлення вироку Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області від 01.04.2020.

Отже, у даному випадку, при призначенні покарання суд першої інстанції повинен був врахувати вищезазначену обставину та за правилами ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання із урахуванням покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 01.04.2020.

Проте, як вбачається з оскаржуваного вироку, дана вимога закону судом першої інстанції дотримана не була.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 421 КПК України визначено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на викладене колегія суддів констатує відсутність у суду апеляційної інстанції підстав для задоволення апеляційних вимог захисника в частині ухвалення судового рішення у формі вироку та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 185/8491/16-к.

При визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та особи обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно. В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд враховує активне сприяння у встановленні обставин злочину, співпрацю зі слідством, визнання вини у вчиненні злочину.

При цьому, апеляційний суд погоджується з видом та розміром призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та вважає за необхідне визначити остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки за вироком Болградського районного суду від 29.09.2020 більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 01.04.2020.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково та змінити вирок суду 1-ої інстанції та привести його у відповідність до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
ВирокБолградського райсуду Одеської області від 29.09.2020, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінити.
Доповнити вирок суду 1-ої інстанції абзацом другим наступного змісту:
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 01.04.2020, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання за ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу, а саме з 03.04.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 24.06.2019 по 26.06.2019, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4