УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,
в с т а н о в и в:
08 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України; зобов`язати слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 діяти в порядку визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК України та вручити йому пам`ятку про процесуальні права й обов`язки потерпілого. Також, просив поновити строк звернення до суду з даною скаргою, оскільки оскаржувана постанова від 31 серпня 2020 року була отримана ним 06 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.

Слідчий першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши позицію скаржника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

20 липня 2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зобов`язано компетентних посадових осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 22 червня 2020 року № 844/1.

Постановою слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Так, відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543 від 18 серпня 2020 року, слідчий виходив з того, що заява про злочин подана особою, якій не завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 моральної/матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001543 від 18 серпня 2020 року. Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити скаргу ОСОБА_3 , скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та зобов`язати слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22 червня 2020 року про залучення до кримінального провадження № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, як потерпілого та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

Водночас, виходячи з того, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 діяти в порядку визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК України та вручити йому пам`ятку про процесуальні права й обов`язки потерпілого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, як такий, що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Зобов`язати слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22 червня 2020 року про залучення до кримінального провадження № 0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, як потерпілого та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1