22.01.2021 Єдиний унікальний номер 205/593/18
Провадження №1-кп/205/98/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро, об`єднані кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0000008 від 05 січня 2018 року та за №0000331 від 22 жовтня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, раніше не засудженої; офіційно не працевлаштованої, проживаючої в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2-185 ч.1, 15 ч.2-185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_4 , 05 січня 2018 року, близько 11 години 50 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь заготувавши порожній мішок білого кольору, прибула на залізничну станцію Діївка Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташована в адміністративно-територіальних межах Новокодацького району м.Дніпра. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_4 , побачила на 7-й залізничній колії у складі потягу вагон №56415136 за відправкою №47550736 станції Діївка Запоріжжя Ліве РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вантажем коксовий горішок, що належить ПрАТ «ЄВРАЗ ДМ3», після чого, діючи таємно, із корисливих міркувань, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до вказаного вагону та по сходах залізла на нього, де наповнила у принесений із собою порожній мішок білого кольору зазначеним вугіллям, вагою 44 кг. на суму 274 грн.12 коп. Після цього, обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти злочин, скинула мішок на землю та віднесла його на відстань 50 м. від вагону, таким чином намагалася викрасти зазначене вище майно, яке належить ПрАТ «ЄВРАЗ ДМ3», однак не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від її волі, оскільки була зупинена співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачена ОСОБА_4 , 22 жовтня 2018 року, близько 09 годинин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь заготувавши порожній мішок білого кольору, прибула на залізничну станцію Діївка Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташована в адміністративно-територіальних межах Новокодацького району м.Дніпра. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_4 , побачила на 7-й залізничній колії у складі потягу вагон №62977301 за відправкою №45250990 станції Діївка Запоріжжя Ліве РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вантажем коксовий горішок, що належить ПрАТ «ДМ3», після чого, діючи таємно, із корисливих міркувань, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до вказаного вагону та по сходах залізла на нього, де наповнила у принесений із собою порожній мішок білого кольору зазначеним вугіллям, вагою 32 кг. на суму 218 грн.56 коп. Після цього, обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти злочин, скинула мішок на землю та віднесла його на відстань 10 м. від вагону, таким чином намагалася викрасти зазначене вище майно, яке належить ПрАТ «ДМ3», однак не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від її волі, оскільки була зупинена співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася і пояснила суду, що дійсно, 05 січня та 22 жовтня 2018 року, при зазначених у обвинувальних актах обставинах, перебуваючи на ст.Діївка, вона намагалася викрасти з вагонів вугілля, яке належить ПрАТ «ДМЗ» на суми відповідно 274,12 грн. та 218,56 грн., однак не змогла довести свій умисел до кінця, оскільки була затримана працівниками воєнізованої охорони.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої.

Таким чином, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченої за ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, належать до кримінальних проступків та нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не засуджена, характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючі обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останньої, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 572 грн. та 572 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.2-185 ч.1, 15 ч.2-185 ч.2 КК України та призначити їй покарання:

-за ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

-за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України у виді обмеження волі строком на один рік та шість місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік та шість місяців.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової товарознавчої експертизи №11/12.1/38 від 23 січня 2018 року в розмірі 572 гривні;

- судової товарознавчої експертизи №11/12.1/923 від 06 листопада 2018 року в розмірі 572 гривні.

Речові докази по справі:

-один мішок вугілля (горішок коксовий) залишити за належністю ПрАТ «ЄВРАЗ ДМЗ»;

-один мішок вугілля (горішок коксовий), загальною вагою 32 кілограма залишити за належністю ПрАТ «ДМЗ».

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1