Дата документу 27.07.2020 Справа № 337/1386/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/765/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1386/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою останнього,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року відмовлено у відкрити провадження за скаргою ОСОБА_6 в частині:

скасування рішення слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 ;

зобов`язання органу досудового розслідування вести кримінальне провадження до моменту складення обвинувального акта.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя керувався положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України.
Не погодившись з постановленим процесуальним рішенням слідчого судді, 14 червня 2020 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження за його скаргою та призначити повторний розгляд його скарги у суді першої інстанції, вважаючи прийняте слідчим суддею рішення незаконним, необґрунтованим

та невмотивованим. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що 02 червня 2020 року судове засідання відбулося без його повідомлення та участі.

Також ОСОБА_6 вказує на те, що слідчий ОСОБА_7 у листі-повідомленні про закриття кримінального провадження назвав свої процесуальні дії рішенням, чим показав можливість його оскарження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, проте, слідчий суддя, зазначивши, що вказане повідомлення слідчого не є рішенням, яке підлягає оскарженню згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, постановив невмотивовану ухвалу, яка суперечить рішенню апеляційного суду про необхідність розгляду скарги по суті та за участі заявника.

Прокурор та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду провадження, у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, при цьому, прокурор про причини неявки суду не повідомив, а ОСОБА_6 в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд провадження за його відсутності, проте їх неявка, відповідно до вимог ст. 405 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.
У ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 13 квітня 2020 року ОСОБА_6 подав до суду скаргу, у якій, зокрема просив: скасувати за його заявою рішення слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження; зобов`язати орган досудового розслідування вести кримінальне провадження до моменту складення обвинувального акта.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя як на підставу для прийняття такого рішення посилався на те, що заявником оскаржується не постанова слідчого про закриття кримінального провадження в порядку ст. 284 КПК України, яка відсутня в матеріалах, а відповідь ОСОБА_6 від т.в.о. начальника ВП ОСОБА_7 про реєстрацію матеріалу в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, яка не може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України. Щодо порушеного ОСОБА_6 питання про зобов`язання органу досудового розслідування вести кримінальне провадження до моменту складення обвинувального акта, то ця заява, як зазначив слідчий суддя, також не входить до вичерпного переліку, зазначеного у ч. 1 ст. 303 КПК України.

За викладених обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в цій частині, з чим погоджується і апеляційний суд, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, надосудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів доходить висновку про те, що доводи скарги не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України та можливістю прийняття слідчим суддею рішення за даною скаргою, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України.
Доводи апелянта про те, що судовий розгляд 02 червня 2020 року відбувся без його повідомлення та участі, не заслуговують на увагу, оскільки системний аналіз ст. ст. 303, 304, 306 КПК України свідчить про те, що судові рішення слідчого судді про повернення скарг та відмову у відкритті провадження ухвалюються без участі особи, яка подала скаргу.
Необґрунтованими є доводи апелянта й про те, що ухвала слідчого судді суперечить рішенню апеляційного суду про необхідність розгляду скарги по суті та за участі заявника, оскільки в іншій частині скарги слідчий суддя відкрив провадження та призначив розгляд скарги на 09 червня 2020 року об 11 годині 30 хвилин.

Також безпідставними є доводи апелянта й про те, що слідчий ОСОБА_7 у листі-повідомленні про закриття кримінального провадження назвав свої процесуальні дії рішенням, чим показав можливість його оскарження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки в даному випадку може бути оскаржено тільки рішення слідчого у формі постанови (ч. 3 ст. 110 КПК України), яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, а згідно з вимогами ч. 6 ст. 110 КПК України, виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Відповідь ОСОБА_6 від т.в.о. начальника ВП ОСОБА_7 (а.с. 15) не відповідає цим вимогам, а тому не може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи апелянта і про те, що, слідчий суддя, зазначивши, що вказане повідомлення слідчого не є рішенням, яке підлягає оскарженню згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, постановив невмотивовану ухвалу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 , не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в частині скасування рішення слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 та зобов`язання органу досудового розслідування вести кримінальне провадження до моменту складення обвинувального акта, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: