ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1014/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/242/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року,-

встановила:

Цією ухвалою клопотання слідчого відділення Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 задоволено та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківська, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло що в АДРЕСА_1 , з 21 год. по 6 год. терміном до 12 серпня 2020 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого слідчого відділення Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , та слідчих, включених у склад слідчої групи розслідування кримінального провадження № 0000105, за першою вимогою; не залишати місце проживання у період з 21.00 до 06.00 год. - за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділенням Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000105 від 14 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в березні місяці 2018 року в с. Оришківці Гусятинського району Тернопільської області до ОСОБА_10 , жителя с. Оришківці, Гусятинського району Тернопільської області, звернувся раніше знайомий йому ОСОБА_7 з проханням продати трактор марки «КИИ-14102» та причіп марки «2ПТС-4М», які являються власністю ОСОБА_10 за ціною 13000,00 доларів США.

На зазначену пропозицію ОСОБА_10 погодився та передав вказане майно, за умови подальшої виплати ОСОБА_7 , раніше домовленої суми коштів.

Надалі у ОСОБА_7 після отримання ним у користування належних ОСОБА_10 трактора марки «КИЙ-14102» та причіпу марки «2ПТС-4М», виник злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення.

Після чого реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , з метою продажу належного ОСОБА_10 майна, що перебувало у нього у користуванні, розмістив у мережі-Інтернет оголошення про продаж зазначеного трактора.

В серпні 2018 року ОСОБА_7 продав вказаний трактор, всупереч установленому законом порядку без законних повноважень, ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_2 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , завдано матеріальних збитків ОСОБА_10 на суму 331340 гривень, що в 376 разів перевищує неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на серпень 2018 року, чим вчинив шахрайство у великих розмірах.

12 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, в задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі.

Вказує на те, що суд першої інстанції, обираючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не перевірив обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та наявності доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначає, що суддею не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи незаконно впливати на свідків, а тому обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважає, неправомірним.

Також вважає, що слідчий суддя не врахувала наявність цивільно-правових відносин між сторонами, несвоєчасний розрахунок за придбаний товар та розміру оплати, який проведений ним на протязі 2018, 2019, 2020 року та який, ОСОБА_10 , ніде не відображений.

Також просить врахувати розписку та довіреність від 27 липня 2020 року, які підтверджують відсутність умислу у підозрюваного на привласнення грошових коштів та протиправне позбавлення потерпілого права власності на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах: адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу адвоката, просить ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст.178 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа та обставини, що характеризують особу і можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового слідства відносно підозрюваного може бути обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому, було прийнято до уваги обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та наявність можливого ризику переховуватись від органів розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчиняти нові злочини.

Враховуючи дані обставини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, в тому числі, запобігти спробам переховуватися від органів розслідування і суду, слідчим суддею на підозрюваного покладено певні обов`язки.

Крім того, слідчий суддя вірно взяв до уваги і те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації, розлучений, проживає сам, не має постійного місця роботи, в нього нестійкі соціальні зв`язки, знайомий з потерпілим ОСОБА_10 , тому може проявляти спроби незаконно впливати на потерпілого та свідків, спонукати до спотворення фактів та дачі неправдивих показів.

Посилання апелянта на безпідставність застосування до підозрюваного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відсутність належних доказів його вини є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого правомірно, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України вирішив питання запобіжного заходу, а питання належності та допустимості доказів, вирішуватиме суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Щодо посилання апелянта на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Необґрунтованими є посилання захисника на повідомлення про нову підозру від 07.08.2020 року та обвинувальний акт від 07.08.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_7 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки вказані процесуальні документи прийняті органом досудового розслідування після прийнятого слідчим суддею оскаржуваного ОСОБА_7 рішення.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду від 27 липня 2020 року щодо нього - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ф

Головуючий

Судді