Номер провадження: 11-сс/813/1987/20
Номер справи місцевого суду: 501/3964/20 1-кс/501/677/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25.11.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000846 від 23.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000846 від 23.11.2020 року, накладено арешт на:

- мобільний телефон «Iphone 6» чорного кольору, що було запаковано до сейф-пакету №EXPT0205125;

- мобільний телефон «Iphone 10» золотого кольору у блакитному чохлі, що було запаковано до сейф-пакету №EXPT0205126;

- полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205120;

- полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205121;

- полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною рожевого кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205122;

- полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205123;

- прозорий полімерний запаяний вакуумний пакет з написом «МОК», в якому знаходиться біла речовина невідомого походження, який було вилучено та запаковано до паперового конверту, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження ними.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що вищезазначені речі можуть містити відомості про обставини вчинення злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки вони самі по собі або у сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя зазначив, що кристалічні речовини у вилучених пакетах можуть містити наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори, були набуті кримінально протиправним шляхом і можуть бути предметами злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, тому необхідні для проведення відповідних судових експертиз; у мобільних телефонах, виданих ОСОБА_8 , може зберігатись інформація, яка має значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, зокрема про замовлення та оплату наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, тобто зберегли сліди кримінального правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначено, що слідчим суддею порушено норми процесуального права, зокрема, не прийнято до уваги, що ОСОБА_8 в своїх поясненнях зазначила, що наркотичні засоби вона отримала для власного споживання, тому її дії слід було кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, а також що органом досудового розслідування не доведено причетності вилучених мобільних телефонів до вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Посилаючись на наведені доводи, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_8 , проситьухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25.11.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000846 від 23.11.2020 року скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 6» чорного кольору, що було запаковано до сейф-пакету №EXPT0205125; мобільний телефон «Iphone 10» золотого кольору у блакитному чохлі, що було запаковано до сейф-пакету №EXPT0205126 та постановити в цій частині нову ухвалу, про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказані мобільні телефони.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника арештованого майна, підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.
Натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення зазначеної апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 23.11.2020 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що невстановлені особи можуть зберігати при собі заборонені до обігу наркотичні, психотропні засоби.
23.11.2020 року відомості про злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000846.
23.11.2020 року за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Спортивна, 5 прибула слідчо-оперативна група, якою біля під`їзду №1 зазначеного будинку було проведено огляд місця події. Під час огляду виявлено посилку, яку отримала ОСОБА_8 - у вигляді коробки від електрочайника з написом «Liberton», при розпакуванні якої було виявлено прозорий чайник з 4 полімерними пакетами всередині: полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205120, полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205121, полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною рожевого кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205122, полімерний пакет із замком зіп-лок з кристалічною речовиною блакитного кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету №EXPT0205123.
Також під час огляду ОСОБА_8 було добровільно видано 2 мобільних телефони: мобільний телефон «Iphone 6» чорного кольору, який було запаковано до сейф-пакету №EXPT0205125 та мобільний телефон «Iphone 10» золотого кольору у блакитному чохлі, який запаковано до сейф-пакету №EXPT 0205126.
За змістом ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що, врахувавши можливість загрози зміни слідової інформації, а також необхідність проведення невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, слідчий суддя, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про не прийняття до уваги слідчим суддею, що ОСОБА_8 в своїх поясненнях зазначила, що наркотичні засоби вона отримала для власного споживання, тому її дії слід було кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02 грудня 2020 року, копію якої було надано в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_7 , вбачається, що мобільні телефони «Iphone 6» та мобільний телефон «Iphone 10» у месенджері «Телеграм» містять інформацію, що ОСОБА_8 не лише отримувала посилки з наркотичними засобами, а й відправляла їх до інших місць, залишала закладки.

Твердження в судовому засіданні апеляційного суду адвоката ОСОБА_7 , що органом досудового розслідування не доведено причетності вилучених мобільних телефонів до вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 25.11.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000846 від 23.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4