Провадження № 1-кп/331/642/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001481 від 15.10.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, який не має місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.11.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 10.04.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 317, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.09.2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 05.08.2011 року за відбуттям строку покарання;

- 19.06.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до 1 місяці арешту; звільнений 06.09.2012 року за відбуттям строку покарання;

- 31.07.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 17.11.2017 року за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15 жовтня 2020 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , знаходячись в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в одній із кімнат будинку АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, зі столу викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1486-20 від 21.10.2020 року становить 2133 гривні 34 копійки.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши своїми незаконним діями потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2133 гривні 34 копійки

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час досудового розслідування, 30 жовтня 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, яка відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Виходячи зі змісту даної угоди, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, завдані матеріальні збитки усунуті шляхом повернення викраденого майна, у зв`язку з чим потерпілий претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, сторони примирилися між собою.

Згідно даної угоди, сторони погодились на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці і останній погодився на його призначення. Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Прокурор та захисник не мають заперечень проти затвердження угоди про примирення.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого між ним та потерпілим виду та розміру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30 жовтня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6» в корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 - залишити у ОСОБА_4 за належністю (а.п. 36-37).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України;

- прокурором з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1