Дата документу 21.08.2020 Справа № 554/7516/20
УХВАЛА
іменем України

21 серпня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, у якій він просить визнати бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення злочину, поданою адвокатом ОСОБА_3 13 липня 2020 року, незаконною; зобов`язати службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 13 липня 2020 року про вчинення злочину. Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження бездіяльності.

Скарга мотивована тим, що 13 липня 2020 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, із заявою про вчинення прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, за фактом умисного вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 07 серпня 2020 року на вказану заяву отримав лист, у якому ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, повідомило про невнесення відомостей до ЄРДР за відсутності достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що відомості, викладені в його заяві повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність, на підставі чого заявник звернувся за судовим захистом та просить задовольнити подану скаргу.

Заявник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд скарги без участі, вимоги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник адвокат ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 13 липня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.365 КК України, вчиненого, на його думку, службовою особою правоохоронного органу, зокрема, прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 . За змістом заяви, 13 травня 2019 року прокурор допустив грубе порушення норм чинного кримінального процесуального законодавства, міжнародних актів, а також практики ЄСПЛ, за спливом майже року після закриття кримінального провадження №0000007, внесеного до ЄРДР від 05.01.2018 року, необґрунтовано і безпідставно виніс постанову про скасування постанови слідчого про закриття цього кримінального провадження. У заяві наводить практику ЄСПЛ щодо тлумачення принципів остаточності судового рішення та неприпустимості подвійної загрози покарання, повторення кримінального провадження тощо. Зважаючи на викладені обставини, заявник просить внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування (а.с.3-5).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заяві від 13 липня 2020 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що листом повідомлено адвокату, з чим останній не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в повідомленні дії посадової особи правоохоронного органу прокурора містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.1 ст.365 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень прокуроро Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи як процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000007, внесеного до ЄРДР 05 січня 2018 року за ознаками ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, де сам адвокат ОСОБА_3 , як він зазначає, є учасником захисником ОСОБА_5 . У цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.36 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності прокурора та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Крім того, заявником не надано будь-яких даних про те, що ним в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю у названому кримінальному провадженні, передбачені КПК України, щодо оскарження можливих неправомірних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, розгляду (нерозгляду) відповідних клопотань, недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування або використання права відводу слідчого, прокурора тощо.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

У контексті поданої заяви від 13 липня 2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 13 липня 2020 року є його суб`єктивною оцінкою дій посадової особи, пов`язаною із іншим кримінальним провадженням, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту прав клієнта, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 13 липня 2020 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням, здійсненням повноважень прокурора на досудовому провадженні. Заявником не наведено достатніх об`єктивних даних, обґрунтованих та допустимих доказів неправомірності дій посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Крім того, листом слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 24 липня 2020 року заявнику повідомлено про відсутність у зверненні достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення саме кримінального правопорушення (а.с.7).

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви адвоката ОСОБА_3 від 13 липня 2020 року до ЄРДР, , у зв`язку з чим не підлягають задоволенню також і похідні вимоги поданої скарги, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань потрібно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги зазначені в скарзі обставини, які не були спростовані, зокрема, щодо направлення та отримання заявником кореспонденції засобами поштового зв`язку, ураховуючи право кожного на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник, звертаючись зі скаргою 13 серпня 2020 року, пропустив строк на оскарження з поважних причин, а відтак вважає можливим задовольнити клопотання та поновити йому пропущений строк звернення до суду зі скаргою.

З урахуванням Рішення Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі № 3-180/2018 (1644/18), яким положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), дана ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 2, 117, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Поновити адвокату ОСОБА_3 пропущений строк для звернення до суду зі скаргою.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1