Справа № 487/2217/20
Провадження № 1-кс/487/4055/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 22.05.2020 року про відмову у визнані потерпілим, у кримінальному провадженні №0000258

ВСТАНОВИВ:
22.06.2020 року, адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 про відмову у визнані потерпілим від 22.05.2020 року у кримінальному проваджені №0000258 від 12.02.2020 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що слідчим Першого СВ СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000258 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за його заявою щодо вчинення неправомірних дій працівниками правоохоронних органів Одеської області, що виразились в незаконному затриманні, взятті під варту, інших протиправних діях органів розслідування та прокуратури Одеської області по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування стосовно них.

18.05.2020 року він звернувся до слідчого із клопотанням про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні. Проте, постановою слідчого від 22.05.2020 року було відмовлено у визнанні їх потерпілими у зв`язку із відсутністю даних про завдання їм будь-якої шкоди.

Зазначив, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує його підзахисних у процесуальних правах.

Заявник до судового засідання не з`явились, надав заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду зазначеної скарги за відсутності заявника, оскільки останній реалізував своє право на оскарження дій слідчого, передбачене ч.1 п.1 ст. 303 КПК України.

До судового засідання слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , не з`явилася надала заяву в якій проти задоволення скарги заперечила просила розгляд справи провести за її відсутності.

У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності п слідчого.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, дійшов наступних висновків.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначені процесуальні норми, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову.

Частиною 2 ст. 365 КК України встановлено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Об`єктивною стороною правопорушення є перевищення влади або перевищення службових повноважень, з обов`язковою ознакою заподіяння істотної шкоди

Насильство при перевищенні влади або службових повноважень, передбаченому ч. 2 ст. 365, може бути як фізичним, так і психічне.

Фізичне насильство полягає у незаконному позбавленні волі, заподіянні удару, побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вчиненні дій, характерних для мордування, а психічне насильство - у створенні реальної загрози заподіяння фізичного насильства або інших насильницьких дій щодо потерпілого чи його близьких.

Болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого. слід вважати дії, що завдають йому фізичного болю і моральних страждань. Болісні дії можуть бути пов`язані з незаконним застосуванням спеціальних засобів - наручників, гумових кийків, сльозоточивих газів, водометів тощо. Дії, що ображають особисту Гідність потерпілого, можуть виражатися, зокрема, в умисному приниженні честі і гідності, вираженому в непристойній формі.

Відповідно до примітки 3 до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Із матеріалів скарги вбачається, що Першим СВ СУ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000258 від 12.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато за заявою адвоката ОСОБА_5 , щодо можливого вчинення неправомірних дій правоохоронних органів Одеської області, що виразились в незаконному затриманні, взятті під варту, інших протиправних діях органів розслідування та прокуратури Одеської області по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування стосовно них.

18.05.2020 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого із клопотанням про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні.

Зідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

22.05.2020 року слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілим, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000258 від 12.02.2020 року.

Свій висновок, щодо прийняття оскаржуваного рішення, слідчий обгрунтувала тим, що на підтвердження заподіяної ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шкоди, адвокат зазначив лише загальні відомості. Без зазначення безпосереднього розміру заподіяної моральної чи майнової шкоди, з зазначенням арифметичних способів його розрахунку.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування не здобуто будь-яких доказів, які б містили відомості щодо глибини душевних страждань, погіршення здібностей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 або позбавлення останніх можливості їх реалізації чи завдання їм тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя погоджується з зазначеним висновком слідчого та не вбачає підстав для скасування лскаржуваної постанови, яка є мотивованою, та винесеною на підставі наявних на даний час доказів у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене скарга адвоката ОСОБА_5 є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 22.05.2020 року про відмову у визнані потерпілим, у кримінальному провадженні №0000258 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1