ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2020 року за № 0002584 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Козельськ, РФ, громадянки України, не одруженої, з середньою освітою, не працюючої, яка має на утриманні 3-х малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст. 289 КК України,-

встановив:

27.07.2020 року близько 02:00 години, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, на розі вулиці Катериненська та провулку Чайковського, 18, поряд з магазином «Обжора», зустріла раніше невідомого їй ОСОБА_5 , з яким познайомилась з ним та почала спільно вживати алкогольні напої.

В подальшому, 27.07.2020 року, точного часу встановити не представилось можливим, знаходячись на лавочці, поряд з магазином «Обжора» розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Чайковського, 18, у ОСОБА_4 , виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, а предметом свого посягання вона визначила особисті речі які знаходились у потерпілого ОСОБА_5 .

Далі, діючи відповідно до вказаного наміру 27.07.2020 року, близько 04:50 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, розуміючи, що її дії є очевидними для оточуючих та потерпілого, не зважаючи на його прохання припинити протиправні дії, з метою власного збагачення, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, та усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_5 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та в повній мірі не контролює свої дії, та не зможе чинити опору, встала з лавочки, на якій вони разом сиділи, нахилилась над потерпілим ОСОБА_5 , який в цей час перебував у лежачому, стані, почала обшукувати його кишені та речі, в результаті чого, виявила грошові кошти в сумі 300 грн., мобільний телефон марки ОРРО А12, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3499,00 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не має, навушники марки «MARSHALL» вартістю 1 600, 00 гривень, та зв`язку ключів, серед яких знаходився ключ запалювання від транспортного засобу мопеду марки «Honda» моделі «Lead» сірого кольору, після чого помістила вищевказані речі до своєї сумки.

Після реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , виконавши усі дії які вважала за необхідні, разом з викраденим з місця скоєння нею кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , на загальну суму 5399,00 гривень.

Далі, 27.07.2020 року, більш точного часу встановити не представилось, у ОСОБА_4 , виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda», моделі «Lead», сірого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 .

За для ефективної реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , вступила в попередню змову з своїм знайомим особою, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі- особа) на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому, 27.07.2020 року, більш точного часу встановити не представилось можливим, діючи заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_4 , передала особі, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, ключі запалювання від мопеду «Honda», моделі «Lead», які вона перед цим викрала у потерпілого, та який в свою чергу, у відповідності своєї ролі та грошову винагороду обіцяну ОСОБА_4 , повинен був незаконно заволодіти зазначеним транспортним засобом, для подальшого його перегону в заздалегідь обумовлене ними місце.

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, 27.07.2020 року, близько 05:30 год., (особа) наблизилась до будинку АДРЕСА_2 , де побачила, раніше припаркований ОСОБА_5 , мопед «Honda» моделі «Lead».

Перебуваючи за вище вказаною адресою, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, (особа) підійшла до припаркованого мопеду марки «Honda», модель «Lead», який належить ОСОБА_5 , та переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих та потерпілого, якого відповідно до своєї ролі ОСОБА_4 , під приводом розмови відволікала його увагу, відвела за кут будівлі, тим самим позбавивши потерпілого ОСОБА_5 , візуального спостереження за належним йому транспортним засобом.

Далі (особа) повернув ключ у замку запалювання, який перед цим йому передала ОСОБА_4 , та запустив двигун і розпочав рух на даному транспортному засобі, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda», модель «Lead» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, який належить ОСОБА_5 .

Після чого, (особа) з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та 27.07.2020 року, близько 06:10 години, прибув на вказаному мопеді за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська буд. 90, де передав вказаний транспортний засіб ОСОБА_4 .

Виконавши всі дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , та (особа) матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, покинули місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 13500 гривень.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнала, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялась.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про здійснення судового провадження за його відсутності.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої, речових доказів у кримінальному провадженні та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 дала суду показання про те, що у вказані в обвинувальному акті дату та час вона познайомилась з потерпілим, з яким стала розпивати алкоголь. Після цього, вона вирішила викрасти у потерпілого належне йому майно. При цьому, обвинувачена пояснила, що під час, коли вона здійснювала викрадення майна потерпілого, останній побачивши це та зрозумівши, що відбувається, став говорити щоб вона припинила протиправні дії. Але вона не зважаючи на потерпілого викрала його майно, перелік та оцінка якого вірно вказані в обвинувальному акті.

За епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого, обвинувачена дала суду показання про те, що після того як закінчила розпивати алкоголь з потерпілим, вона пішла та зустріла свого старого знайомого, з яким вони домовились викрасти у потерпілого належний йому мопед. Для цього, вона передала своєму знайомому ключи від замку запалювання, які викрала у потерпілого та її знайомий завів мопед і поїхав на ньому з місця, де мопед був припаркований.

Таким чином, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні нею злочинів, та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний злочин, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст. 289 КК України) та умисний злочин, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів (ч.1 ст. 186 КК України).

ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем проживання характеризується позитивно та не перебуває на обліку як особа, яка опинилась у складних життєвих обставинах (ухилення від виконання батьківських прав, відібрання у батьків дітей без позбавлення батьківських прав, тощо). Раніше не судима.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором.
В силу ч.1 ст.337 КПК України суд, будучи обмеженим судовим розглядом лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, та позбавленим права виходити за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це погіршує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченої ОСОБА_4 .

Отже обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченої претензії матеріального та морального характеру не заявляв. Навпаки, в поданій суду заяві заявив, що матеріальний збиток йому частково відшкодовано.

Таким чином, з метою виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальних строків, передбачених санкціями ч.1 ст.186 КК України та ч.2 ст.289 КК України, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у нижніх межах санкції частин статтей повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винній.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила тяжкий та нетяжкий злочини, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, її поведінку після вчинення злочинів та щире каяття, дані про особу винної, яка має постійне місце реєстрації та проживання, та на її утриманні перебувають троє малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо яких вона не позбавлена батьківських прав, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі встановлених судом обставин даного кримінального провадження, належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час судового провадження, враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та клопотання сторони обвинувачення щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування у даному кримінальному провадженні заходів його забезпечення у виді обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази цифрові диски з відеозаписами з камер відеоспостереження «Безпечне місто» за адресами: м. Одеса, вул. Катериненська, кут пл. Катериненська та АДРЕСА_3 , які мали місце 27.07.2020 року, визнані постановами слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 03.08.2020 року речовими доказами, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені; мобільний телефон марки ОРРО А12, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зв`язку ключів, мопед марки «Honda» моделі «Lead» сірого кольору, які передані потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку, слід залишити у законного володільця, тобто потерпілого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.289 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі:
- цифрові диски з відеозаписами з камер відеоспостереження «Безпечне місто» за адресами: м. Одеса, вул. Катериненська, кут пл. Катериненська та м. Одеса, вул. Катериненська, 90, які мали місце 27.07.2020 року, визнані постановами слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 03.08.2020 року речовими доказами, зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені;

- мобільний телефон марки ОРРО А12, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , зв`язку ключів, мопед марки «Honda» моделі «Lead» сірого кольору, які передані потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити у законного володільця, тобто потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

10.12.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/14901/20
Номер провадження № 1-кп/522/2072/20
Головуючий суддя ОСОБА_1