Справа №489/3564/18
Провадження №1-кп/487/256/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні особливого тяжкого злочину та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на теперішній час не зменшився і не змінився, а саме: переховуватися від суду, оскільки обвинувачений не працює, періодично вживає спиртними напоями, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 10.09.2012 року з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, злочин вчинено щодо особи похилого віку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на прохання сина вбитої, за відсутності мотиву, тому інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаному ризику.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора,посилаючись на те, що клопотання не обґрунтоване, заявлені прокурором ризики не існують, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватися від суду
Захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, посилаючись на тривале перебування обвинуваченого під вартою, заявлені прокурором ризики не існують та не підтверджуються жодним доказом щодо виправдного тримання під вартою та не можливості запобігти вказаним ризикам більш м`який запобіжним заходом, своєю поведінкою обвинувачений довів, що не має наміру переховуватися від суду, крім того, обвинувачений також має міцні соціальні зв`язки, оскільки має батьків, цивільну дружину, друзів, постійне місце проживання, працював не офіційно, не є соціально небезпечною людиною, в наслідок захворювань потребує лікування та спеціального харчування.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти заявленого захисником клопотання.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Судом встановлено,що під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді від 08.03.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою.
Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого закінчується строк запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
При цьому, слід врахувати, що реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20січня 2011року у справі "Прокопенко проти України" , Рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При цьому, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність обґрунтування підстав обрання або продовжування запобіжного заходу, у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
А загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ у Рішення «Харченко проти України», згідно якої продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
В судовому засіданні прокурором доведена наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, однак не доведена неможливість, запобігання ризикам п.1 ч.1ст.177КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, тому в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, проте лише тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою, без інших вагових підстав для такого виду запобіжного заходу, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а також з урахуванням особи обвинуваченого.
Крім того суд враховує тривалість розгляду справи і перебування обвинуваченого під вартою, похилий вік обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність захворювань, постійного місця проживання, дружини, батьків.
Враховуючи викладені обставини,суд приходить до переконання, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню. Суд вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти зазначеним ризикам,можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання.
Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або судді.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбчаені ч. 5 ст. 194 КПК України :

1)не відлучатися із населенного пункту м. Миколаєва без дозводу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, крім як в період судового рогляду.

Попередити ОСОБА_6 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Запобіжний захід - домашній арешт встановлюється до 27.10.2020 року.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 покласти на працівників Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Миколаївського апеляційного суду, через Заводський районний суд м.Миколаєва.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3