Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2118/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 16.09.2019 року,
В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області зі скаргою на постанову слідчого від 16.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000044 від 20.09.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.
В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, на його думку слідчі свідомо не проводили жодних слідчих дій у досудовому розслідуванні по кримінальному провадженні починаючи з 20.09.2018 року. Відповідно до витягу ЄРДР для проведення контролю (нагляду) була призначена група прокурорів Коростенської місцевої прокуратури, які зобов`язані були здійснювати процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні даного кримінального провадження, але не здійснювали цього. Зважаючи на це скаржник просить скасувати постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 16.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000044, внесеного до ЄРДР 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, поновити строки на оскарження вказаної постанови.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просить її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 проти вимог скарги заперечив, зазначив, що всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні виконано та кримінальне провадження закрито з дотриманням норм чинного КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Заслухавши показання заявника, думку слідчого, який просив суд відмовити у задоволенні скарги, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Оскільки, постанову про закриття кримінального провадження отримано скаржником лише 24.11.2020 року, а зі скаргою про її оскарження до суду ОСОБА_3 звернувся 01.12.2020 року, тому строк на звернення зі скаргою не пропущено, а тому поновленню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть обставин, та відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2018 року по справі № 287/503/18-к скаргу громадянина ОСОБА_3 на дії заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задоволено. Зобов`язано заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 внести в ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.3 ст. 358 КК України по факту незаконного вилучення земельної ділянки у громадянина ОСОБА_3 , яка розташована в АДРЕСА_1 , за попередньою змовою групи посадових осіб Олевської міської ради .
Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 20.09.2018 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 358 КК України.
Оскільки термін розслідування вказаного кримінального провадження спливав 20.09.2019 року слідчим СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області винесено постанову від 16.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000044 від 20.09.2019 року на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку проведення розслідування кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що фактично було проведено лише допит свідка ОСОБА_6 .
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому вважає, що висновки слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків є недопустимим.
Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, орган досудового розслідування впродовж строку, передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, має встановити, чи була подія кримінального правопорушення, а також у разі відсутності такої або виявлення інших підстав для закриття провадження - прийняти відповідне рішення.
Вимоги ст.ст. 219, 284 КПК України обумовлені необхідністю додержання під час досудового розслідування розумних строків проведення процесуальних дій, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).
Так, доводи заявника ОСОБА_3 про передчасність і необґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження є слушними та знайшли своє підтвердження під час розгляду скарги.
На думку суду, орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження, в повному обсязі не з`ясував усі зазначені заявником обставини кримінального правопорушення, не вжив всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, що ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно із ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно припису ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках.
Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає доводи скарги слушними та такими що підлягають задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 92, 219, 303-307, 309КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 16.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000044 від 20.09.2018 року - задоволити частково.
Постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 16.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000044 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України - скасувати.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1