ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1790/20 Справа № 205/7181/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002575 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , 17 жовтня 2017 року, близько 05 години, з метою крадіжки чужого майна, прибув до приміщення магазину Катеринославське пиво нашого міста, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Ю.Кондратюка 2к, де переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, за допомогою невстановленого предмета та мускульної сили, шляхом віджимання та пошкодження замку вхідної двері, проник у приміщення магазину, звідки викрав майно ТОВ ВЕК:
- монітор Posiflex TM3000, з мережевим адаптером EDACPROWERELES-EA 1050c-120 і шнуром до монітору, вартістю 3539,84 грн.;
- ваги товарні 1800 ВПД д405-105, вартістю 1705 грн.;
- діжку-кег з нержавіючої сталі, об`ємом 30 л., вартістю 1060 грн., а всього на загальну суму 6304,84 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши ТОВ ВЕК майнову шкоду на зазначену суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_7 , 17 травня 2018 року, близько 03 години, знаходився біля магазину Пивний острів, розташованому на ж/м Червоний Камінь 4, в м. Дніпро, де реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, за допомогою викрутки пошкодив замок вхідної двері та проник у приміщення магазину, звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_10 :
- дві кеги об`ємом 50 л. марки DIN КОМБИ, вартістю 3664 грн.;
- одну кегу об`ємом 50 л. марки EUR КОМБИ, вартістю 1832 грн.;
- одну кегу об`ємом 30 л. марки ПЕТ М, вартістю 175 грн., а всього на загальну суму 5671 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_7 , 25 березня 2019 року, близько 21 години 50 хвилин, знаходився біля під`їзду № 4 буд. 7 по вул. Моніторній, в м. Дніпро, де побачив металеві двері до підвального приміщення, в якому знаходилася кабельна продукція, що належить ПАТ Укртелеком, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, близько 22 години, діючи таємно, із корисливих міркувань, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив металеві двері та проник у зазначене вище підвальне приміщення, де за допомогою заздалегідь заготовлених ножиць по металу та канцелярського ножа, шляхом розрізання демонтував та намагався викрасти телефонний кабель марки ТПП 50х2х0,32 довжиною 30 метрів, вартістю 1712,70 грн., які належать ПАТ Укртелеком, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежать від його волі, оскільки його дії були викриті та припинені працівниками поліції.

В апеляційних скаргах на вирок:
- захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем свого проживання характеризується позитивно, веде звичайний спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, а саме постійне місце мешкання, одружений на ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , 2007 року народження, з якими проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неофіційно працює на металобазі вантажником. Під час всього досудового розслідування та в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 завжди давав правдиві покази та визнавав свою вину в повному обсязі, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, однак при призначенні покарання, суд першої інстанції взагалі не надав належної правової оцінки обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Крім того, захисник зазначає, що потерпілі не мають будь-яких претензій до обвинуваченого, оскільки під час досудового розслідування та судового провадження, потерпілі не подавали позовні заяви.

- прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що судом першої інстанції неповною мірою враховано особу ОСОБА_7 , оскільки останній неодноразово вчиняв злочини проти власності, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України. Так, ОСОБА_7 17.10.2017 року вчинив злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення вказаного злочину 31.10.2017 року місцевою прокуратурою до суду направлено обвинувальний акт. Проте, після цього ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та повторно 17.05.2018 року та 25.03.2019 року вчинив нові злочини проти власності, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відповідно. За вчинення вказаних злочинів місцевою прокуратурою до суду 25.06.2018 року та 26.04.2019 року направлено обвинувальні акти.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах прокурора та захисника не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину; обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочинів; обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, враховані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається захисник, а саме, що обвинувачений має на утриманні дитину, позитивно характеризується, активно сприяв розкриттю злочинів, а тому повторному врахуванню вони не підлягають.
Твердження захисника про те, що обвинувачений визнав вину, щиро кається є необгрунтованим, оскільки спростовується наданими ОСОБА_7 в судовому засіданні показами, відповідно до яких він не визнав вину за епізодом замаху на крадіжку майна ТОВ Укртелеком, оскільки зазначав, що кабелі він не різав, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_7 щирого каяття.
Доводи захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, а також, що потерпілі не мають до обвинуваченого будь-яких претензій не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів.
Так, представником ПАТ Укртелеком ОСОБА_13 до суду апеляційної інстанції було подано заяву, в якій зазначено про те, що він підтримує апеляційну скаргу прокурора та просить винести рішення на свій розсуд (а.п.92).
Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання врахована також кількість вчинених епізодів.
Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово вчиняв злочини проти власності, а тому прокуратурою до суду було направлено обвинувальні акти є такими, що не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки причетність ОСОБА_7 до інших злочинів не підтверджується матеріалами кримінального провадження, та є припущенням, що не може бути враховано судом з огляду на неможливість в цьому разі порушення принципу презумпції невинуватості.
Згідно із ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч.1 ст.62 Конституції, ч.1 ст.17 КПК України. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення або заява посадової особи відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд або посадова особа розглядає особу як винувату («Minelli v. Switzerland», п.37; «Nerattini v. Greece», п.23; «Didu v. Romania», п.41).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора щодо пом`якшення або призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Вимога прокурора щодо призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання, яке є реальним.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг прокурора та захисника, вважаючи доводи останніх не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4