Справа № 163/2158/20
Провадження № 1-кп/0158/242/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Ківерці клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0000068, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2012, про обвинувачення ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року),

в с т а н о в и в:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2012, про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року).

На адресу суду від захисника ОСОБА_7 надійшло письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), що інкримінуються обвинуваченому, пройшли строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, а відтак кримінальне провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника. Покликаючись на рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року у справі №1-рп/2011, заперечив можливість застосування до обвинуваченого положень статті 48 КК України в редакції 1960 року.

Потерпіла у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Так, із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодінням індивідуальним майном ОСОБА_11 , вчиненому за попереднім зговором групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з спричиненням потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), а саме в тому, що він в ніч з 19 на 20 липня 1994 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, на території Республіки Польща, поблизу митного поста «Дорогуськ», що в гміні Дорогуськ Холмського воєводства Республіки Польща (на даний час Холмлського повіту Люблінського воєводства), ОСОБА_6 за попередньою змовою (зговором) групою осіб з особами, щодо яких 27 березня 1996 року судовою колегією в кримінальних справах Київського обласного суду винесено обвинувальний вирок, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи узгоджено та з метою заволодіння індивідуальним майном ОСОБА_11 підійшов до автомобіля марки «Ford» модель «Sierra» на німецьких транзитних номерах НОМЕР_1 з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив напад на останнього з метою заволодіння індивідуальним майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось у застосуванні психічного та фізичного насильства, змусив водія ОСОБА_11 пересісти на пасажирське сидіння, вивіз з черги автопереходу вказаний автомобіль, у якому утримував ОСОБА_11 .

Відразу після цього, продовжуючи свої дії ОСОБА_6 , здійснюючи супровід автомобіля марки «Ford» модель «Sierra» на німецьких транзитних номерах НОМЕР_1 з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 , в якому знаходився ОСОБА_11 заїхав до лісової місцевості в 13 кварталі Сілецького лісництва гміни Криниця Холмського Воєводства Республіки Польща (на даний час Томашівський повіт Люблінського воєводства), де у безлюдному місці спільно з особами, щодо яких 27 березня 1996 року судовою колегією в кримінальних справах Київського обласного суду винесено обвинувальний вирок, застосував до ОСОБА_11 насильство, яке є небезпечним для його життя чи здоров`я, вивівши ОСОБА_11 з його автомобіля, міцно зв`язав мотузкою руки потерпілого ОСОБА_11 , прив`язавши їх до стовбуру дерева, при цьому прив`язав окремо по три пальці кожної руки потерпілого до дерева, виключаючи можливість останнього якимось чином звільнитися, та протиправно заволодів автомобілем марки «Ford» модель «Sierra» на німецьких транзитних номерах DО-20S з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 , вартістю 5000 марок Німеччини, що становило 63 мільйони 600 тисяч карбованців за курсом Національного банку України на момент вчинення злочину та документами на вказаний автомобіль.

В результаті вказаних дій, внаслідок виснаження організму, у зв`язку із прив`язуванням потерпілого до дерева та залишенням його в такому стані без води і їжі на тривалий час, наступила смерть ОСОБА_11 від нестачі в організмі рідини та поживних речовин, який зазнав особливих страждань.

Крім цього, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства при обтяжуючих обставинах, зокрема, умисного вбивства ОСОБА_11 з корисливих мотивів та з особливою жорсткістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), а саме в тому, що він у ніч з 19 на 20 липня 1994 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, в 13 кварталі Сілецького лісництва гміни Криниця Холмського Воєводства Республіки Польща (на даний час Томашівський повіт Люблінського воєводства), ОСОБА_6 спільно з особами, щодо яких 27 березня 1996 року судовою колегією в кримінальних справах Київського обласного суду винесено обвинувальний вирок, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи узгоджено та з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі ОСОБА_11 з корисливих мотивів та з особливою жорстокістю під час вчинення вищеописаного розбою, спрямованого на заволодіння автомобілем марки «Ford» модель «Sierra» на німецьких транзитних номерах DО-20S з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 , належним ОСОБА_11 , перебуваючи у вказаній лісовій місцевості, міцно зв`язав мотузкою руки потерпілого ОСОБА_11 та прив`язавши їх до стовбура дерева, при цьому прив`язав окремо по три пальці кожної руки потерпілого до дерева, виключаючи можливість останнього якимось чином звільнитися, після заволодіння автомобілем ОСОБА_11 залишив останнього в такому стані на тривалий час без їжі і води, внаслідок чого ОСОБА_6 спільно з особами щодо яких 27 березня 1996 року судовою колегією в кримінальних справах Київського обласного суду винесено обвинувальний вирок з корисливих мотивів та з особливою жорстокістю шляхом позбавлення можливості вживання їжі і води умисно протиправно заподіяно смерть ОСОБА_11 , яка настала у період з 20 липня 1994 року по 04 серпня 1994 року (точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено).

Відповідно до висновку експертів від 18 липня 1995 року №35 смерть ОСОБА_11 наступила від нестачі в організмі рідини та поживних речовин та від виснаження організму, у зв`язку із прив`язуванням потерпілого до дерева і залишенням його в такому стані без води і їжі на тривалий час, внаслідок чого ОСОБА_11 зазнав особливих страждань.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція частини 3 статті 142 КК України (в редакції 1960 року) передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Водночас, санкція ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) передбачала покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років або смертну кару, з конфіскацією, крім того, майна у випадках, передбачених пунктом «а» цієї статті.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року у справі про конституційне подання 51 народного депутата України положення статей 24, 58, 59, 60, 93, 190-1 КК України в частині встановлення смертної кари, як виду покарання, положення ст. 24 Загальної частини та положення статей Особливої частини Кримінального Кодексу України, які передбачали смертну кару, як вид покарання, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Положення Кримінального кодексу України, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня прийняття Конституційним Судом України такого рішення. Таким чином, з 29 грудня 1999 року санкція ст. 93 КК України передбачала максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

На виконання рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року Верховна Рада України прийняла Закон України від 22 лютого 2000 року №1483-ІІІ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України», яким покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Цей закон набрав чинності з дня опублікування в газеті «Урядовий кур`єр», а саме 04 квітня 2000 року, отже з цього моменту посилено покарання за вказаний злочин.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно із ч.2 ст. 6 КК України (в редакції 1960 року) закон, що усуває караність діяння або пом`якшує покарання, має зворотну силу, тобто поширюється з моменту набрання ним чинності також на діяння, вчинені до його видання.

Таким чином, з наведеного слідує, що за злочини, які вчинені в період з 29 грудня 1999 року по 04 квітня 2000 року включно, а також до 29 грудня 1999 року і за які Кримінальним кодексом передбачалось покарання у виді смертної кари, може бути призначене максимальне покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що максимально можливим покаранням за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), у яких обвинувачується ОСОБА_6 , може бути покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ст. 7-1 КК України (в редакції 1960 року) злочин, передбачений ст. 93 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачене покарання в виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Згідно із ч.1 ст . 48 КК України (в редакції 1960 року) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо минуло десять років з дня вчинення ним злочину за який може бути призначене більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.

Частина 3 ст. 48 КК України (в редакції 1960 року) передбачає, що перебіг строку давності призупиняється, якщо особа, яка вчинила злочин сховається від слідства або суду. У цих випадках перебігу строку давності відновлюється з моменту затримання особи чи явки його з повинною. При цьому особа не може бути притягнута до кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , скоєні з 19 по 20 липня 1994 року, а отже з моменту їх вчинення минуло понад п`ятнадцять років і закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За вказаний час ОСОБА_6 не вчинив нового злочину, а тому підстав для преривання давності у даному випадку судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що є достатні підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням від кримінальної відповідальності.

Згідно із п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Таким чином, з огляду на те, що з моменту вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , минуло більше п`ятнадцяти років, суд дійшов висновку, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є обґрунтованим, а відтак, його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження на підставі ч.1 ст. 286 КПК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 284, 314, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2012 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази, а саме: матеріальний об`єкт інформації матеріали кримінальної справи №50-013-95 (провадження 2-33/96) в трьох томах: 1 том. на 313 арк.; 2 том на 319 арк., паспорт № НОМЕР_3 ОСОБА_12 , паспорт № НОМЕР_4 ОСОБА_13 ; 3 том на 275 арк., конверт з фотокартками залишити у матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000068.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3