У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0000065 та №0004428 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відмовити. У разі залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою.

Зазначає, що ОСОБА_6 визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, але не визнає вину за ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку апелянта, органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не зібрано та не надано доказів того, що останній мав умисел на його вчинення, не доведено присутність саме ОСОБА_6 на місці вчинення злочину. Потерпілий та свідок ОСОБА_8 надали суду показання, що обвинувачений не вчиняв злочину за ч. 1 ст. 121 КК України. Апелянт зазначила, що впізнання потерпілим ОСОБА_9 проведено з порушенням вимог ч. ч. 1, 2 ст. 228 КПК України, оскільки в протоколі пред`явлення особи для впізнання відсутні анкетні дані понятих, які були присутні під час впізнання ОСОБА_6 потерпілим.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 станом на 16.10.2020 р. безпідставно та необґрунтовано перебуває під вартою понад 1 рік та 10 місяців. Зазначає, що його затримання 08.11.2018 р. за ст. 208 КПК України є незаконним та безпідставним.

На думку апелянта, докази вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення відсутні, а надані обвинуваченням докази є недопустимими.

Обвинувачений має хронічні захворювання та не отримує належну медичну допомогу в умовах СІЗО м. Миколаєва. На думку сторони захисту, стан його здоров`я не дозволяє в подальшому перебувати в умовах СІЗО. ОСОБА_6 має матір, батька, що потребує догляду, тобто має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання в м. Миколаєві, відносно нього відсутні інші повідомлення про підозру або обвинувальні акти на день подання клопотання до суду, будь-яких претензій з боку потерпілих немає.

Вважає, що ризик переховування від суду є недоведеним, оскільки ОСОБА_6 не має такого наміру.

Органами досудового розслідування не надано доказів того, що ОСОБА_6 уникав кримінальної відповідальності, натомість він не переховувався, не виїздив до іншого міста, не перебував у розшуку, весь час знаходився вдома. Ризик продовжити злочинну діяльність також не доведений, оскільки відсутні дані про вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень та інші повідомлення про підозру чи обвинувальні акти.

На думку апелянта, судом не враховано той факт, що відносно обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід. Вважає, що у разі залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, відомості про які 05.01.2018 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 та 06.11.2018 р. за №0004428.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, не зменшилися і не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, зокрема і аналогічного злочину, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, повторно, не працює та не має стабільного джерела доходів.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи та нетяжкого злочину проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, до затримання не працював та стабільного джерела доходів не мав.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, його особу, який раніше неодноразово судимий, характер злочинів, в яких останній обвинувачується, суд вважав доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, судовий розгляд триває та судом не досліджено усіх доказів, а тому дійшов висновку про необхідність збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, відомості про які 05.01.2018 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 та 06.11.2018 р. за №0004428.

Як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про наявність ризиків вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи та злочину середньої тяжкості проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, до затримання не працював та стабільного джерела доходів не мав.

З урахуванням ступеню тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Наведені апелянтом доводи щодо оцінки доказів у даному кримінальному провадженні, які є предметом судового розгляду, щодо їх належності та допустимості, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обговоренню не підлягають.

Посилання на дані про особу обвинуваченого не спростовують висновків суду про наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду.

Стосовно посилання захисника на неможливість отримання обвинуваченим кваліфікованої медичної допомоги в місцях позбавлення волі, то будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, під час апеляційного перегляду ухвали не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням зазначених вимог закону, суд першої інстанції правомірно не застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_6 розмір застави, з чим погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 грудня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3