Справа № 206/5475/18
Провадження № 1-кп/206/21/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні під № 0000035 від 18.05.2018 та угоду про визнання винуватості від 29.12.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, офіційно не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 29.08.2013 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 20.06.2014 скасовано іспитовий строк та направлено до відбування покарання до виправної колонії на строк 4 роки позбавлення волі; - 30.07.2014 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185 до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання 2 роки 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 29.08.2013 до відбуття покарання визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі; - 15.06.2015 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 30.07.2014 до відбуття 4 роки 1 місяць. Звільнений 03.03.2018 з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання; - 06.06.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,- за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3 захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисних умисних злочинів проти власності, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисний умисний злочин при наступних обставинах:

18.05.2018, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , проходячи повз територію проведення ремонтних робіт станції НижньодніпровськВузол, а саме на 198 км. ПК 7 дев`ятої головної колії з`єднувальної гілки парку «Л», що розташована в Самарському районі м. Дніпро, поруч на шпалі побачив одну деталь верхньої будови колії, а саме залізничну накладку типу Р-65 двоголову 4-х отворну, призначену для її встановлення під час проведення ремонтних робіт. Достовірно знаючи про те, що вказані деталі верхньої будови колії належать ПАТ «Українська залізниця» та для чого вони використовуються у даному місці, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а саме: залізничної накладки типу Р-65 двоголова 4-х отворна.

18.05.2018, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи корисливий злочин повторно, діючи таємно, взяв залізничну накладку типу Р-65 двоголову 4-х отворну, що належить СП «Нижньодніпровська дистанція колії» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», та поклав до поліетиленового мішка, який був при ньому, тим самим заволодів викраденим майном та з місця скоєння злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_3 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить СП «Нижньодніпровська дистанція колії» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», та згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 263 від 04.06.2018, заподіяв матеріальну шкоду на суму 363,83 грн. 29.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні під № 0000035 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 467,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій зазначив, що надає добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2019, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, надана письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 , а тому просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просять вказану угоду з прокурором затвердити та призначити йому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди. За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за яким належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання. Запобіжний захід ОСОБА_3 по кримінальному провадженню під № 00000035 не обирався. Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Питання, щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.373,374,474-475,100,124 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні під № 00000035.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.12.2020 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2019, та визначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженні № 00000035 не обирався. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_8 за проведення судово-товарознавчої експертизи під № 263 від 04.06.2018 суму у розмірі 170 гривень 00 копійок, реквізити: ФОП ОСОБА_8 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , П/р № НОМЕР_2 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614 (т.1 а.п. 38). Речові докази: одна залізнична накладка накладка марки «Р-65» 4-х отворна, яка поміщена у білий поліетиленовий мішок та опечатана биркою, визнану речовим доказам, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 18.05.2018 (т.1 а.п. 13), передану на відповідальне зберігання відповідно до зберігальної розписки від 24.05.2018 ОСОБА_9 (т.1 а.п.46) - повернути власнику СП «Нижньодніпровська дистанція колії» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за належністю. Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію Вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1