Справа № 127/2995/20
Провадження №11-кп/801/805/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001987, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження, на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2020р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення злочину обвинуваченим.
Вирішено питання з накладеним арештом, речовими доказами та процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він не здавши відповідні іспити для отримання водійського посвідчення, маючи умисел на купівлю підробленого посвідчення на своє ім`я, будучи ініціатором, в лютому 2019 року організував вчинення умисного злочину, а саме вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з метою підроблення офіційного документу, а саме, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 .
Так, ОСОБА_6 реалізуючи спільний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія на своє ім`я, у невстановлений спосіб з невстановленою слідством особою, в лютому 2019 року, точної дати слідством не встановлено, домовився про умови виготовлення підробленого посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та в подальшому через мережу Інтернет передав вказаній невстановленій особі власне фото та свої анкетні дані. Крім того ОСОБА_6 здійснив фінансування виготовлення підробленого посвідчення водія на суму десять тисяч гривень, переказавши зазначені грошові кошти на картку невстановленій слідством особі.
В подальшому, продовжуючи спілкування з невстановленою слідством особою, ОСОБА_6 контролював стан виготовлення підробленого посвідчення на його ім`я та через декілька тижнів, точної дати слідством не встановлено, він по пошті отримав від невстановленої слідством особи підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за №13659/200/19 від 02.10.2019 року бланк наданого на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.
Крім того, ОСОБА_6 , попередньо вчинивши у лютому 2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, перебуваючи 18.09.2019 року, біля 08:00 год., по вул. Соборній, 9, що у м. Вінниці, достовірно знаючи, що наявне при ньому водійське посвідчення серії НОМЕР_1 є підробленим, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, Кодексу України про адміністративні правопорушення, на вимогу працівників патрульної поліції відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» пред`явив водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , таким чином, використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за №13659/200/19 від 02.10.2019 року бланк наданого на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Розглянувши кримінальне провадження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України не доведена, так як із наявних матеріалів судового провадження не вбачається, яким чином ОСОБА_6 організував підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі. В силу ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами та показами обвинуваченого, який визнав свою вину та дав відповідні покази.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про скасування вироку в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки вважає, що вина обвинуваченого щодо організації підробки водійського посвідчення доведена, а саме обвинувачений ОСОБА_6 замовив посвідчення, надав необхідні документи та фінансував виготовлення, а тому просив визнати винним ОСОБА_6 за зазначеним злочином і призначити покарання у виді 2 років обмеження волі, а також просив про призначення більш суворого покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі та застосувати ст. 75 КК України до призначеного остаточного у виді 2 років обмеження волі покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просять врахувати, що стороною обвинувачення не зібрано доказів, що ОСОБА_6 організував виготовлення водійського посвідчення, надання фото та оплата коштів за виготовлення не свідчить про те, що ОСОБА_6 є організатором, оскільки ОСОБА_6 про можливість отримання посвідчення дізнався з реклами в Інтернеті, коли він зайшов на сторінку, то йому написали та запропонували свою допомогу і пояснили, що необхідно їм надіслати і суму коштів за їх послуги по виготовленню водійського посвідчення на що ОСОБА_6 погодився, після отримання посвідчення, під час поїздки на автомобілі, надав його працівникам патрульної служби, яке було вилучене, обвинувачений ОСОБА_6 визнає вину у використанні підробленого водійського посвідчення і щиро кається, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, повторно дослідивши зазначені прокурором докази, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження, їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню, у цьому кримінальному провадженню, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 17 КПК України.

Так під час судового розгляду кримінального провадження був допитаний обвинувачений, досліджені документи і суд, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, оцінивши кожний із доказів, прийшов до вірного висновку про доведеність поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 злочину за ч. 4 ст. 358 КК України і не доведення вини за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині виправдання, в апеляційній скарзі прокурор зазначив, що судом залишено поза увагою, що вина ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами, які надані стороною обвинувачення.

Апеляційним судом було повторно досліджено висновок експерта від 31.10.2019р. щодо дослідження бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке не відповідає зразкам, які передбачені в офіційному обігу на території України, протокол огляду компакт-диску з відеозаписом з грудних камер поліцейських, де зафіксовано звернення патрульного до ОСОБА_6 , де він взяв посвідчення водія та вказував на невідповідність даного посвідчення та відповіді ОСОБА_6 з цього приводу.

Проте дані докази підтверджують факт використання ОСОБА_6 підробленого водійського посвідчення, але жодним чином не доводять, що він є організатором підроблення посвідчення.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що він не створював групу та не організовував інших осіб, щоб вони виготовляли водійське посвідчення, він лише скористався інформацією, яка була на сторінках Інтернету щодо можливості отримання водійського посвідчення, тобто невстановлена особа чи особи, які ще до звернення ОСОБА_6 займалися виготовленням підроблених документів, мали необхідні навики, обладнання, базу даних, яка використовувалась при виготовленні документів, оплата за водійське посвідчення не є фінансування злочинної діяльності, а надання фото не можна вважати як організація злочину.

Дії ОСОБА_6 , які були встановлені досудовим слідством і перевірені судом, не відповідають основним ознакам організатора, які передбачені в ч. 3 ст. 27 КК України.

Зокрема, організатором є особа, яка об`єднує інших співучасників, спрямовує їхні дії, розподіляє ролі між ними, намічає й розробляє план певного злочину, координує діяльність співучасників, розподіляє їхнє обов`язки та функції, займається віднайденням або пристосуванням засобів чи знарядь учинення злочину, керує діями співучасників і те, що організатор своїми діями безпосередньо забезпечив виконання співучасниками об`єктивної сторони конкретного складу злочину.

Стороною обвинувачення не було доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 є співучасником даного злочину, що йому були відомі інші співучасники виконавці, пособники та, що він вчинив наведені вище дії, які характерні для організатора та не спростовані доводи суду, викладені у вироку суду, в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно виправдав ОСОБА_6 за недоведеністю його вини, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для визнання винним ОСОБА_6 у злочині, у якому він виправданий.

Щодо м`ягкості призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, то прокурором не наведено жодних обставин, які би не врахував суд при призначенні покарання та які би давали підстави для найсуворішого покарання за санкцією даної статті.

Крім того, на даний час, даний злочин віднесено до кримінальних проступків, що значно знижує суспільну небезпеку вчиненого, а тому призначене судом покарання у виді штрафу є достатнім для виправлення і недопущення вчинення нових злочинів обвинуваченим в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2020р. щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4