1Справа № 335/3303/20 1-кп/335/631/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000703 від 7 березня 2020 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2011 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК України) із застосуванням ст.ст. 69, 79 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11 лютого 2013 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2016 р. за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу розміром 680 грн.;

вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2018 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 12 березня 2019 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2019 р. за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 місяців арешту, звільненого 9 вересня 2019 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2019 р. за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 квітня 2020 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше засудженого:

вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 5 червня 1986 р. за ч. 1 ст. 82 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 4 червня 1988 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2002 р. за ч. 2 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ст. 70 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 12 жовтня 2014 р. умовно-достроково на 3 місяці 4 дні;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2005 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 9 вересня 2006 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2007 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 30 грудня 2009 р. за відбуттям строку покарання;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2011 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 15.11.2016 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 4 дні;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили злочин за таких обставин.

07.03.2020 приблизно о 15:40 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою між собою, з метою особистого збагачення, перебуваючи у під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_4 , застосували до потерпілого ОСОБА_4 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, що виразилось у нанесенні удару по голові, від якого він впав на підлогу, після чого обшукали кармани останнього та відкрито викрали його майно, а саме: грошові кошти на суму 5 600 грн., мобільний телефон марки «Fly» FF 282», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 в комплекті з навушниками чорного кольору загальною вартістю 800,00 грн., запальничку чорного кольору вартістю 5 грн., пачку цигарок іноземного виробництва червоного кольору вартістю 30 грн., шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 150 грн., після чого з викраденим майном зникли з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 6 585 грн. Однак, в подальшому були затримані співробітниками поліції біля будинку № 48 по вул. Леоніда Жаботинського у м. Запоріжжі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, зазначив, що злочин не вчиняв, потерпілого ніколи раніше не бачив. Пояснив, що 07.03.2020 він із раніше знайомим ОСОБА_7 зустрілись в районі ринку по вул. Сталеварів в м. Запоріжжі, пішли на ринок, де придбали замок, та шукали батарею для телефона ОСОБА_7 . Приблизно о 15:20 год. вони вирішили придбати наркотичний засіб «канабіс», а тому пішли в район ТЦ «Україна», де через термінал перевели продавцю кошти на суму 300 грн., після чого їм на телефон було повідомлено місцезнаходження вказаного наркотичного засобу. Потім вони у дворі кінотеатру ім. Довженка під деревом знайшли «закладку» та пішли на зупинку трамвая. Наближаючись до зупинки, вони побачили трамвай, і вирішили підбігти до нього, поки трамвай не поїхав. Зайшовши в трамвай, ОСОБА_7 із сумкою присів у салоні всередині, а він пішов до водія оплачувати за проїзд. Раптово трамвай зупинили працівники поліції, до трамваю забіг поліцейський, який його схопив, заламав йому руку і вивів з трамваю, повів у парк та поклав на землю, одягнув на нього кайданки. У цей час ОСОБА_7 , побачивши поліцейського і злякавшись, що в нього при собі була «закладка», а також, що він перебував в розшуку, вибіг з трамваю. Потім ОСОБА_7 наздогнали і він почув, як ОСОБА_7 кричить: «Що ви робите, це не моє!». Він повернувся у той бік, побачив двох поліцейських та ОСОБА_7 , який лежав на землі. Потім приїхала слідчо-оперативна група та розпочався їх обшук. Обшукували їх двічі. В нього вилучили пачку сигарет та запальничку, які належали йому. Він купив сигарети у Хортицькому районі на зупинці транспорту. Після цього працівники поліції їм повідомили, що вони підозрюються у вчиненні грабежу. Двічі за цей час поліцейські приводили потерпілого, який був в стані сп`яніння, та був на певній відстані від них. Вже пізніше потерпілий брав участь у впізнанні, яке проходило із порушеннями. На впізнанні він впізнав його по очам, та зазначив, що він був у темній куртці на час вчинення злочину. Однак, насправді він був у джинсовій куртці світло-синього кольору. На його думку, потерпілий його обмовляє із невідомих причин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, зазначив, що злочин він не вчиняв, потерпілого раніше ніколи не бачив. Із ОСОБА_5 вони раніше відбували покарання в одній колонії, де і познайомились. Оскільки він переховувався від розшуку, він подзвонив ОСОБА_5 і спитав, чи можливо буде деякий час пожити в нього, на що той погодився. З цією метою вони зустрілись біля ТЦ «Україна», щоб спочатку піти разом на ринок, купити запчастину до замка, ключі ОСОБА_5 та придбати йому батарею на телефон, а після цього мали намір поїхати додому до ОСОБА_5 в Хортицький район. Гроші знаходились у ОСОБА_7 . Після того, як відвідали ринок, вирішили придбати «закладку» наркотичного засобу «канабіс». З цією метою вони пішли до ТЦ «Україна», де через термінал він перевів 320 грн. за «закладку», після чого йому на мобільний телефон переслали її координати. За координатами вони знайшли «закладку», та пішли на зупинку трамвая. Оскільки трамвай вже був на зупинці, вони з метою встигнути на нього підбігли до трамваю та зайшли у салон. Він сів всередину салону, але проїхавши 5м трамвай зупинився, і він побачив, як до салону заходить поліцейський, який схопив ОСОБА_5 та почав викручувати йому руки. Він злякався, оскільки в нього була «закладка», а також з тих причин, що він перебував в розшуку, вирішив втекти. Він вибіг з трамвая, але його наздогнав поліцейський. Поки він біг, встиг проковтнути «закладку». Його схопив поліцейський та поклав на землю. Він відчув, як до карману йому щось поклали, як потім з`ясувалось, це був гаманець потерпілого. Він кричав, що цей предмет йому не належить, а потім наполягав, щоб з гаманця були зняті відбитки пальців. Проте відбитки пальців з гаманця та з грошових купюр слідчий робити відмовився. Також поліцейські принесли телефон, який десь знайшли. Він цей телефон не викидав, оскільки не встиг би цього зробити, бо за ним біг поліцейський. При затриманні він назвався іншим прізвищем, але потім йому довелось зізнатись, що він є ОСОБА_7 . Також він бачив, як до місця затримання привозили потерпілого, потерпілий був п`яним, двічі впав. Вважає, що потерпілий насправді був злим, оскільки на нього вчинили напад, і оскільки їх відразу впіймали і йому показали, він потім їх впізнав під час проведення впізнання. Також слідчий міг повідомити потерпілому номер, під яким ОСОБА_7 розміщувався, або надати картку особи із його фото.

Разом із тим, вина обвинувачених у вчиненні вказаного злочину знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та доводиться поза розумним сумнівом такими доказами.

Так, під час допиту та додаткового допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 07.03.2020 приблизно о 15:00 год. він зняв гроші з банкомату та пішов додому, розташованого по пр. Маяковського, 5. Перед цим випив приблизно 150 г горілки, тобто не був п`яним. Повертаючись додому, він вже зайшов до під`їзду № 4, відчинив перші двері під`їзду, а потім відкривав другі і раптом відчув удар по голові, внаслідок якого впав на спину та на короткий час втратив свідомість. Прийшовши до тями, він відкрив очі та побачив обвинувачених, які обшукували його кишені одягу. Хто саме його вдарив, він не бачив, але потім ОСОБА_7 його тримав, а ОСОБА_5 лазив по його кишенях та діставав його речі. З кишені брюк обвинувачені в нього викрали гаманець чорного кольору, в якому знаходились гроші сумою 5 600 грн. та банківські картки. Також у нього обвинувачені викрали телефон чорного кольору, сигарети та запальничку. Після того, як обвинувачені забрали в нього все з карманів, вони вибігли з під`їзду та побігли у бік вулиці Лермонтова, а він піднявся до квартири, і донька, яка була вдома, викликала поліцію. Працівники поліції приїхали швидко, приблизно через 10 хвилин. Після приїзду поліції він надав опис обвинувачених, та працівники поліції його посадили до автомобіля і вони направились у бік вулиці Лермонтова шукати цих осіб. Через 30-40 хвилин обвинувачених затримали працівники поліції, і він їх побачив та впізнав з вікна автомобіля. Потім його відвезли до райвідділу поліції. До медичного закладу він одразу не звернувся, коли саме пішов до лікарні, не пам`ятає, можливо наступного дня. Пізніше проводилось впізнання у відділенні поліції, під час якого він також впізнав обвинувачених. В чому саме вони були одягнуті на момент грабежу, наразі не пам`ятає, зазначив, що ОСОБА_5 був в темній джинсовій куртці, вони були без головних уборів.

Суд вважає показання потерпілого достовірними та такими, що узгоджуються із іншими доказами у цьому провадженні.

Так, відповідно до змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.03.2020 потерпілий ОСОБА_4 просив органи поліції та прокуратури допомогти у розшуку невідомих йому осіб, які 07.03.2020 приблизно о 15:10 год. у під`їзді за адресою: АДРЕСА_4 , його пограбували (т. 1 а.п. 77).

Згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи № 309 від 13.03.2020 синець в проекції рукоятки грудини у ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_4 утворилось від дії тупого предмета, давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному у постанові слідчого та зі слів освідуваного. Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявного ушкодження у ОСОБА_4 , експерт дійшов висновку, що йому було нанесено один травматичний вплив в ділянку грудини. Виникнення виявленого ушкодження у ОСОБА_4 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичного впливу (т. 1 а.п. 99100).

За змістом висновка експерта судово-медичної експертизи № 215/к від 07.04.2020 згідно наданих даних у ОСОБА_4 виявлено синець в проекції рукоятки грудини. Згідно з довідкою із травмункта КНП «МЛЕ та ШМІД» ЗМР на ім`я ОСОБА_4 від 08.03.2020 при огляді черговим нейрохірургом виставлений диагноз: «Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови». Диагноз «Забій м`яких тканин голови» об`єктивними даними не підтверджено, тому не повинен враховуватись при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Діагноз «Струс головного мозку» в межах наданих в розпорядження експерта медичної документації кваліфікувати за ступенем тяжкості не видається можливим (т. 1 а.п. 103107).

Проаналізувавши зміст вказаних висновків експерта, суд доходить висновку, що потерпілому дійсно було нанесено один удар по голові, оскільки Згідно з довідкою із травмункта КНП «МЛЕ та ШМІД» ЗМР на ім`я ОСОБА_4 від 08.03.2020 йому було виставлено, зокрема, діагноз «Струс головного мозку», однак під час судово-медичної експертизи не встановлено його ступеню тяжкості.

При цьому, суд не бере до уваги вказані висновки експерта в частині спричинення потерпілому одного травматичного впливу в ділянку грудини, оскільки дані обставини виходять за межі пред`явленого обвинувачення та, відповідно, за межі судового розгляду. Отже, висновки експертів у зазначеній частині містять неналежні докази у розумінні ст. 85 КПК України.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 07.03.2020 слідчим було оглянуто приміщення подвір`я та під`їзду АДРЕСА_5 та зроблено фотознімки. Під час огляду нічого не вилучалось (т. 1 а.п. 7984). Згідно із цим протоколом огляд здійснювався в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Однак, допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_9 зазначив, що при огляді місця події участі не брав та цей протокол не підписував, залучався лише як понятий при затриманні обвинуваченого ОСОБА_7 . Отже, враховуючи дану обставину, суд доходить висновку, що вказаний протокол складений із порушенням встановленого ст. 237 КПК України порядку проведення огляду, а тому підлягає визнанню недопустимим доказом згідно з положеннями ст. 86 КПК України. Разом із тим, оскільки під час цього огляду жодні докази не були знайдені та вилучені, тому зазначене не впливає на зміст обставин даного кримінального правопорушення, що визнаються судом доведеними, та не спростовує інших доказів винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого діяння.

Згідно із протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.03.2020 з доданою фототаблицею слідчим у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за участі захисника ОСОБА_13 , було затримано ОСОБА_7 , в ході обшуку якого в лівій кишені куртки було виявлено гаманець з написом «Bibosi» чорного кольору, в якому знаходилось 4 купюри номіналом 100 грн., 8 купюр номіналом 500 грн., 5 купюр номіналом 200 грн., банківська картка Ощадбанку НОМЕР_3 , банківська картка Приватбанку НОМЕР_4 ; 2 сигарети Strong Regal; у внутрішньому кармані куртки чохол до телефону чорного кольору, сім-картку «Київстар», 2 флеш-карти; у сумці телефон «Престіжіо», телефон «Nokia» з сім-картою всередині, батарея до телефону «Престіжіо», зіп-пакет з картками та невідомими таблетками, розкладний ніж, розкладні відмички та пилочки (т. 1 а.п. 108121).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 07.03.2020 з доданою фототаблицею слідчим було оглянуто територію садибної ділянки поблизу буд. 48 по вул. Правди (Леоніда Жаботинського) у м. Запоріжжі, на якій на відстані 15 м від пішоходної стежини виявлено купюру номіналом 50 грн. та телефон «Fly» FF 282», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, які лежали на землі та були вилучені слідчим (т. 1 а.п. 8592).

Вказані речі було оглянуто слідчим 25.03.2020 за участі потерпілого ОСОБА_4 , який впізнав свій гаманець чорного кольору, банківські картки, грошові кошти, мобільний телефон «Fly» із чохлом, які були в нього викрадені в ході грабежу, що зафіксовано відповідним протоколом огляду із доданою фототаблицею (т. 1 а.п. 122129). Зазначені грошові кошти та речі були визнані речовими доказами за постановами слідчого від 25.03.2020 та від 30.03.2020 та передані потерпілому на відповідальне зберігання (т. 1 а.п. 93, 94, 130, 131).

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_14 від 08.03.2020 на запит слідчого, вартість телефону «Fly» FF 282» станом на 07.03.2020 становить 800 грн. без ПДВ (т. 1 а.п. 9596).

Згідно із протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.03.2020 з доданою фототаблицею слідчим у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за участі захисника ОСОБА_6 , було затримано ОСОБА_5 , в ході обшуку якого було виявлено та вилучено наступне: із сумки пачка цигарок «UP» червоного кольору, мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору, металевий предмет, схожий на ніж, металеві ножиці, запальничку, мобільні навушники синього та чорного кольору, телефонний акумулятор чорного кольору «Нокіа», залоговий квиток з ломбарду «Скарбниця ломбард», грошові кошти в сумі 57,00 грн. (т. 1 а.п. 133141).

Вказані речі було оглянуто слідчим 23.03.2020 за участі потерпілого ОСОБА_4 , який впізнав свою запальничку та пачку цигарок, які були в нього викрадені під час грабежу, що зафіксовано відповідним протоколом огляду із доданою фототаблицею (т. 1 а.п. 142144). Зазначені речі були визнані речовими доказами за постановою слідчого від 25.03.2020 та передані на зберігання до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (т. 1 а.п. 145, 146).

Суд вважає необґрунтованими посилання захисника ОСОБА_6 в судових дебатах на недопустимість речових доказів, вилучених в ході затримання обвинувачених, оскільки ці речові докази не були досліджені в судовому засіданні, оскільки учасниками кримінального провадження ані під час визначення в порядку ч. 2 ст. 349 КПК України обсягу доказів, що підлягають дослідженню, ані в процесі судового розгляду, не заявлялось клопотань про дослідження речових доказів в судовому засіданні. Крім того, захисником не доведено отримання вказаних доказів із порушенням встановленого КПК України порядку, а тому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

Крім того, під час судового розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які брали участь при затриманні обвинувачених як працівники патрульної поліції.

Так, свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 07.03.2020 під час несення служби отримав інформацію на планшет, що по пр. Маяковського у м. Запоріжжі відбувся грабіж у під`їзді, а саме двоє осіб викрали у потерпілого гаманець із грошима та мобільний телефон, також в повідомленні було надано опис цих осіб. Він зі своїм напарником ОСОБА_20 почали відпрацьовувати вул. Я. Новицького та при виїзді на вул. Л. Жаботинського (Правди) побачили, як двоє чоловіків, що підпадають під наданий опис, тікають у бік зупинки трамваю, на якій стояв трамвай. Ці чоловіки забігли до трамваю. Тоді свідок вибіг з автомобіля та забіг у середні двері трамваю. Ці чоловіки почали нервувати та вибігли з трамваю, він наздогнав одного із них, застосував до нього захід - загнув руку, а його напарник затримав другого чоловіка. Пізніше прибув екіпаж № 202, в якому знаходився потерпілий, який на цих чоловіків вказав як на осіб, що вчинили грабіж. Потерпілий постійно перебував в автомобілі. Потім було викликано слідчо-оперативну групу, складено протокол затримання та проведено обшук затриманих. У чоловіка, якого затримував свідок, на якого він вказав у залі судового засідання як на обвинуваченого ОСОБА_5 , було знайдено пачку цигарок, назва яких збіглась із тією назвою пачки цигарок, яку було викрадено у потерпілого. Інший чоловік, на якого свідок вказав у залі судового засідання як на обвинуваченого ОСОБА_7 , лежав на землі. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 хтось поміщав до кишені телефон або гаманець. Також біля місця затримання було знайдено телефон та 50 грн., які ОСОБА_7 викинув під час погоні. Зазначив, що до затриманих були застосовані спец.засоби кайданки. Вказав, що дійсно від потерпілого було чутно запах перегару, але потерпілий був в адекватному стані.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він із напарником ОСОБА_17 отримали повідомлення про грабіж та орієнтування щодо двох чоловіків, а саме вік біля 40 років, одягнуті в темний одяг, лисі. Свідок знаходився за кермом патрульного автомобіля. Після виїзду з двору вони побачили, як два чоловіки, на яких у залі суду свідок вказав як на обвинувачених, біжать у бік трамваю, забігли до нього, трамвай поїхав. Вони на автомобілі зупинили трамвай, напарник пішов до салону трамваю, і він побачив, як обвинувачені вибігають з трамваю. Напарник побіг за одним із обвинувачених, а він за іншим. Хтось із них під час втечі викинув на землю телефон чорного кольору, як саме він не бачив. Обвинувачених вони наздогнали біля паркової зони. До ОСОБА_5 силу не застосовували. ОСОБА_7 чинив опір, до нього застосували силу. Потім до обох чоловіків застосували кайданки. Вони заперечували свою причетність до грабежу. Після того, як затримали обвинувачених, під`їхав інший екіпаж та було викликано слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що разом із напарником отримали виклик про грабіж та орієнтування щодо двох чоловіків, а саме вік біля 45 років, лисі, одягнуті в темні куртки та джинси. Коли приїхали на виклик, потерпілий надав їм пояснення, опис нападників, та зазначив, що чоловіки побігли у бік вул. Лермонтова. Вони посадили потерпілого до свого автомобіля та направились у бік вул. Лермонтова. Коли під`їхали в район зупинки трамвая по вул. Л. Жаботинського (Правди), побачили, що інший екіпаж затримав двох чоловіків. Потерпілий їх побачив через вікно автомобіля та зазначив, що це саме ті чоловіки, які його пограбували. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Потім потерпілий пересів в інший автомобіль поліції, а вони з напарником поїхали з місця приблизно через 7-10 хвилин.

Свідок ОСОБА_19 надав суду аналогічні показання, однак зазначив, що потерпілий був у стані шоку, і він не пам`ятає, чи знаходився потерпілий у стані алкогольного сп`яніння. Також він не бачив гаманця на місці події, а також, що гаманець хтось клав до кишені ОСОБА_7 , поки той лежав на землі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 , який виступав понятим при затриманні обвинуваченого ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що у той день він йшов на тренування, до нього підійшли поліцейські та попросили бути понятим під час обшуку ОСОБА_7 , якого зупинили по гарячих слідах. Поліцейські пояснили, що ОСОБА_7 вчинив напад на потерпілого. Під час затримання та обшуку у ОСОБА_7 були вилучені речі із кишені та сумки, а саме цигарки, лупа, набір ключів, портмоне чорного кольору та гроші в сумі декілька тисяч гривень, а також телефон та сім-картки. Чи зазначав ОСОБА_7 будь-які зауваження, свідок не пригадує. Також не пам`ятає, чи просив ОСОБА_7 зняти відбитки пальців. Потерпілого він у той день не бачив.

Свідок ОСОБА_12 , який також виступав понятим під час затримання ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що він повертався додому і в районі спортивного клубу до нього підійшли працівники поліції та запропонували бути понятим під час затримання чоловіка, якого він у залі суду впізнав в обвинуваченому ОСОБА_7 , та його обшуку, на що він погодився. Також був залучений інший понятий. Слідчий роз`яснив їм права та обов`язки, зазначив, яка дія буде проводитись. Під час обшуку з кишені ОСОБА_7 слідчий дістав чорний гаманець, в якому були гроші та банківські картки, на що ОСОБА_7 сказав, що цей гаманець йому підкинули. Потім дістав та вилучив інші речі, серед яких були окуляри, чохол, сім-картки, СД-картки, таблетки тощо. Будь-яких порушень він не бачив. Усе вилучене майно було запаковано у спец.пакет, який поняті підписали. Також вони підписали протокол затримання. Чи просив ОСОБА_7 зняти відбитки пальців з гаманця, не пам`ятає.

Інші свідки, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що брали участь під час затримання та обшуку обвинуваченого ОСОБА_5 в якості понятих, в судове засідання не з`явились, хоча неодноразово викликались до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленнями, проте конверти із повістками повертались на адресу суду із відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про привід зазначених свідків в судове засідання учасники процесу не заявляли. В процесі судового розгляду судом задоволено клопотання прокурора про зміну обсягу дослідження доказів в порядку ч. 2 ст. 349 КПК України в частині не доцільності виклику та допиту вказаних свідків, проти чого не заперечували обвинувачені та їх захисники.

Таким чином, з урахуванням змісту протоколів затримання, пояснень свідків, які були допитані в ході судового розгляду, суд доходить висновку, що під час затримання та обшуку обвинувачених не було допущено порушень вимог КПК України та прав обвинувачених, які б обумовлювали недопустимість доказів, отриманих під час даних процесуальних дій. Затримання обвинувачених відбулось в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпілий вказав на них як на осіб, які щойно вчинили злочин. Протоколи затримання відповідають вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що йому гаманець підкинули працівники поліції під час затримання не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Також не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що їх особистий обшук проводився працівниками поліції двічі. Тому вказані показання розцінюються судом як спосіб захисту.

Крім того, матеріали провадження не містять клопотань обвинувачених чи їх захисників про призначення дактилоскопічної або молекулярно-генетичної експертизи з приводу наявності чи відсутності відбитків пальців обвинувачених на гаманці та телефоні потерпілого, а також відбитків пальців потерпілого на пачці цигарок. Та обставина, що під час затримання обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на знятті відбитків пальців, не доводить, що ним або його захисником, який також брав участь під час затримання, було заявлене відповідне клопотання про проведення експертизи слідчому, як це передбачено положеннями ч. 1 ст. 242 КПК України. У той же час, проведення експертизи у даному випадку не було обов`язковим згідно з вимогами ч. 2 ст. 242 КПК України.

Та обставина, що згідно з поясненнями обвинувачених та показаннями свідків потерпілий міг знаходитись у нетверезому стані, не спростовує участі обвинувачених у вчиненні злочину. Крім того, потерпілий впізнав обвинувачених як безпосередньо після вчинення злочину як осіб, що вчинили щодо нього грабіж, та вказав на них одразу після того, як прибув на місце затримання, так і в процесі проведення слідчих дії пред`явлення осіб для впізнання, а також в судовому засіданні під час розгляду цієї справи. Даних про те, що ступінь алкогольного сп`яніння потерпілого був таким, що останній не був здатен запам`ятати осіб, що вчинили грабіж щодо нього, матеріали кримінального провадження не містять.

Так, згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2020 із доданою стенограмою та фототаблицею за участі потерпілого, серед пред`явлених для впізнання чотирьох осіб потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_5 як особу, що разом із іншим чоловіком вчинила на нього напад у під`їзді та викрала гроші та речі, за сукупністю зовнішніх ознак, загальних рис обличчя (т. 1 а.п. 147152). Також судом було оглянуто відеозапис цієї слідчої дії та встановлено, що зміст протоколу відповідає фактичним обставинам, що мали місце під час проведення впізнання, і порушень прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 допущено не було.

Також, згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.03.2020 із доданою стенограмою та фототаблицею за участі потерпілого, серед пред`явлених для впізнання чотирьох осіб потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_7 як особу, що разом із іншим чоловіком відкрито викрала його гроші та речі, зазначивши, що ОСОБА_7 його тримав, поки інший діставав із кишень гроші та особисті речі. ОСОБА_7 впізнав за рисами обличчя, коротким волоссям, кримезною статурою (т. 1 а.п. 153160). Також судом було оглянуто відеозапис цієї слідчої дії та встановлено, що зміст протоколу відповідає фактичним обставинам, що мали місце під час проведення впізнання, і порушень прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 допущено не було. При цьому, судом також звертається увага на ту обставину, що під час проведення впізнання обвинуваченим ОСОБА_7 були поставлені питання потерпілому стосовно того, як потерпілий міг його бачити та запам`ятати, адже у під`їзді було темно. Детально питання щодо розташування дверей, сходів, батареї у під`їзді ОСОБА_7 ставив потерпілому в судовому засіданні. Зазначені обставини, на переконання суду, посвідчують те, що обвинуваченому ОСОБА_7 була знайома обстановка у під`їзді, хоча сам ОСОБА_7 пояснював, що ніколи там не бував, а про обстановку в під`їзді чув від працівників поліції під час затримання.

Суд вважає непереконливими доводи сторони захисту, що впізнання проведено із порушенням ч. 2 ст. 228 КПК України. Так, з доданих до вказаних протоколів фототаблиць та відеозаписів випливає, що разом із обвинуваченими для впізнання були залучені три інших чоловіки, які хоча і мають певні відмінності за віком та зовнішністю від обвинувачених, але ці відмінності не є різкими.

Також суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту на те, що потерпілий впізнав обвинувачених під час впізнання, оскільки тривалий час спостерігав за ними під час затримання, а тому добре їх запам`ятав. З цього приводу суд зауважує, що сам факт затримання відбувся внаслідок того, що потерпілий спочатку детально описав працівникам поліції осіб, які вчинили грабіж щодо нього, а потім через нетривалий проміжок часу після події злочину впевнено вказав на них, побачивши, що працівники іншого екіпажу поліції їх затримали. Крім того, під час судового розгляду потерпілий чітко вказував на обвинувачених як на осіб, що вчинили грабіж щодо нього, як під час його первинного допиту, так і під час додаткового допиту. Розбіжностей у вказаних показаннях потерпілого не було.

Також не знайшли свого підтвердження показання обвинувачених про те, що на час вчинення злочину вони перебували на ринку, а потім придбали «закладку» з наркотичним засобом, чим обумовлювались підстави їх втечі від працівників поліції, оскільки жодних доказів цим обставинам матеріали провадження не містять, прізвищ, імен та по батькові свідків, які б бачили обвинувачених на час події злочину в іншому місці, обвинувачені не зазначили та клопотань щодо їх виклику та допиту не заявляли. Тому, вказані показання обвинувачених суд вважає недостовірними та такими, що суперечать іншим дослідженим судом доказам, і розцінює їх як спосіб захисту.

Отже, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить переконливих висновків, що саме обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили грабіж потерпілого при обставинах, що визнані судом доведеними.

Відтак, вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину суд визнає повністю доведеною, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 , оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченим покарання суд керується вимогами КК України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, його наслідки злочином завдано матеріальну шкоду потерпілому, яка відшкодована шляхом повернення майна, а також спричинене ушкодження його здоров`ю.

Визначаючи вид та розмір покарання, яке має понести ОСОБА_5 , суд враховує дані про його особу, зокрема, що він є особою працездатного віку, який станом на час вчинення інкримінованого діяння не був працевлаштований, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за вчинення корисливих злочинів, даний злочин вчинив під час іспитового строку, застосованого вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019. ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання у м. Запоріжжі, за сімейним станом не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має. ОСОБА_5 у 1992 р. перебував на стаціонарному обстеженні у психіатричній лікарні, з 03.10.2019 перебуває під спостереженням в лікаря-нарколога.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.

Суд, з урахуванням викладених обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки він раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин під час іспитового строку, продовживши злочинну діяльність. Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що злочин ОСОБА_5 скоїв під час іспитового строку, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2019, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, покарання йому слід призначити у відповідності до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вказаним вироком до покарання, що призначається судом за даним вироком.

Крім того, враховуючи, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2020 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту та це покарання останній відбув повністю, оскільки фактично тримається під вартою з моменту затримання, тобто з 07.03.2020, тому відсутні підстави для повного або часткового приєднання вказаного покарання до покарання, що підлягає призначенню за даним вироком.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , слід залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня його затримання, а саме з 07.03.2020.

Визначаючи вид та розмір покарання, яке має понести ОСОБА_7 , суд враховує дані про його особу, зокрема, що він є особою працездатного віку, який станом на час вчинення інкримінованого діяння не був працевлаштований, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за вчинення корисливих злочинів, даний злочин вчинив під час перебування в розшуку за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Крім того, в листопаді 2019 р. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, який наразі не розглянутий. ОСОБА_7 має зареєстроване та фактичне місце проживання у м. Запоріжжі, за сімейним станом одружений, має малолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 20.02.2001 по 13.05.2019 перебував на диспансерному обліку в лікаря-нарколога, після чого продовжує перебувати під спостереженням. На обліку в лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.

Суд, з урахуванням викладених обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки він раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком. Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що злочин ОСОБА_7 скоїв, не відбувши покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання йому слід призначити у відповідності до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за вказаним вироком, а також додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

При цьому, слід врахувати, що згідно із листом Запорізького слідчого ізолятора від 28.05.2020 вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 надійшов на виконання 19.03.2020. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано період з 10.04.2017 по 21.02.2018 як день за два.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня його затримання, а саме з 07.03.2020.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2020 накладено арешт на наступне майно:
пачку цигарок «UP» червоного кольору; мобільний телефон фірми Nokia моделі «1600», IMEI1 НОМЕР_5 в корпусі сірого кольору; предмет металевий, схожий на ніж; металеві ножиці; мобільні навушники синього та чорного кольору; телефонний акумулятор чорного кольору до мобільного телефону Nokia; заставний квиток з ломбарду «Скарбниця ломбард»; грошові кошти на суму 57 грн. (1 купюра номіналом 50 грн., 7 купюр номіналом 1 грн.);
грошові кошти купюрою номіналом 50 грн., серія ФІ № 6123774; мобільний телефон марки «FLY» моделі «FF282», IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору;
гаманець чорного кольору «Bibosi», в якому знаходилось 4 купюри номіналами 100 грн. (УБ 9185191, УБ 9185183, УБ 9185185), 8 купюр номіналами 500 грн. (БВ 7911370, БВ 7911369, БВ 7911366, БВ 7911368, БВ 7911364, БВ 7911367, БВ 7911363, БВ 7911365), 5 купюр номіналами 200 грн. (ЕА 7173539, СЕ 0417722, СЕ 3896721, УЕ 4865767), банківська картка банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 ; чохол до телефону чорного кольору; сім-картка «Київстар»; 2 флеш-картки; мобільний телефон «Prestigio», IMEI2 НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Nokia» моделі «1112», IMEI1 НОМЕР_8 , із сім-карткою всередині; батарею живлення до мобільного телефону «Prestigio»; зіп-пакет з картками та невідомими пігулками; розкладний ніж; розкладні відмички та пилочки; 2 цигарки «Strong Royal».
Оскільки вищезазначене майно є власністю потерпілого, яке підлягає поверненню останньому за належністю, обвинуваченого ОСОБА_5 , якому не призначається покарання у вигляді конфіскації майна, тому відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на їх майно, підлягає скасуванню.

Обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено клопотання про скасування арешту майна, що було в нього вилучено під час обшуку, а саме з: мобільного телефону «Prestigio», мобільного телефону «Nokia», чохла до телефону чорного кольору, сім-картки «Київстар», 2 флеш-карток, батареї живлення до мобільного телефону «Prestigio», зіп-пакету з таблетками, розкладного ножу, розкладного набору інструментів, 2 цигарок «Strong».
Разом із тим, оскільки остаточне покарання призначається ОСОБА_7 із конфіскацією майна, тому арешт з його майна скасуванню не підлягає, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2019 р., остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 7 березня 2020 р.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією майна, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 р., остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 7 березня 2020 р.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 р. (справа № 335/2072/20, 1-кс/335/1137/2020) на пачку цигарок «UP» червоного кольору; мобільний телефон фірми Nokia моделі «1600», IMEI1 НОМЕР_5 в корпусі сірого кольору; предмет металевий, схожий на ніж; металеві ножиці; мобільні навушники синього та чорного кольору; телефонний акумулятор чорного кольору до мобільного телефону Nokia; заставний квиток з ломбарду «Скарбниця ломбард»; грошові кошти на суму 57 грн. (1 купюра номіналом 50 грн., 7 купюр номіналом 1 грн.).
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 р. (справа № 335/2072/20, 1-кс/335/1138/2020) на грошові кошти купюрою номіналом 50 грн., серія ФІ № 6123774; мобільний телефон марки «FLY» моделі «FF282», IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 р. (справа № 335/2072/20, 1-кс/335/1139/2020) на гаманець чорного кольору «Bibosi», в якому знаходилось 4 купюри номіналами 100 грн. (УБ 9185191, УБ 9185183, УБ 9185185), 8 купюр номіналами 500 грн. (БВ 7911370, БВ 7911369, БВ 7911366, БВ 7911368, БВ 7911364, БВ 7911367, БВ 7911363, БВ 7911365), 5 купюр номіналами 200 грн. (ЕА 7173539, СЕ 0417722, СЕ 3896721, УЕ 4865767), банківська картка банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту з належного йому майна відмовити.

Речові докази:
-чохол до телефону чорного кольору; сім-картка «Київстар»; 2 флеш-картки; мобільний телефон «Prestigio», IMEI2 НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Nokia» моделі «1112», IMEI1 НОМЕР_8 , із сім-карткою всередині; батарею живлення до мобільного телефону «Prestigio»; зіп-пакет з картками та невідомими пігулками; розкладний ніж; розкладні відмички та пилочки; 2 цигарки «Strong Royal», що належать ОСОБА_7 та були вилучені в нього під час затримання, передані на зберігання до камери схову речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області конфіскувати;

-мобільний телефон фірми Nokia моделі «1600», IMEI1 НОМЕР_5 в корпусі сірого кольору; мобільні навушники синього та чорного кольору; телефонний акумулятор чорного кольору до мобільного телефону Nokia; заставний квиток з ломбарду «Скарбниця ломбард»; грошові кошти на суму 57 грн. (1 купюра номіналом 50 грн., 7 купюр номіналом 1 грн.), що належать ОСОБА_5 та були вилучені в нього під час затримання, передані на зберігання до камери схову речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_5 за належністю;

-предмет металевий, схожий на ніж, металеві ножиці, що були вилучені у ОСОБА_5 під час затримання, передані на зберігання до камери схову речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

-пачку цигарок «UP» червоного кольору, запальничку, передані на зберігання до камери схову речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю;

-мобільний телефон марки «FLY» моделі «FF282», IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, гаманець чорного кольору «Bibosi», в якому знаходилось 4 купюри номіналами 100 грн. (УБ 9185191, УБ 9185183, УБ 9185185), 8 купюр номіналами 500 грн. (БВ 7911370, БВ 7911369, БВ 7911366, БВ 7911368, БВ 7911364, БВ 7911367, БВ 7911363, БВ 7911365), 5 купюр номіналами 200 грн. (ЕА 7173539, СЕ 0417722, СЕ 3896721, УЕ 4865767), банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що передані на відповідальне зберігання потерпілому, залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення вручити засудженим та прокурору. Інші учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1