ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5897/20 Номер провадження 11-сс/814/622/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000617 від 01 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України
за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000617 від 01 липня 2020 року щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, про арешт майна.
Рішення слідчого судді мотивовано, тим що матеріали клопотання слідчого не містять відомостей, що вказане майно відповідає критеріям визначеними ст. 167 КПК України та може бути віднесено до тимчасово вилученого майна.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави про відмову у накладенні арешту на майно скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на зазначене майно.
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що земснаряд «БВЛ-400/40» № НОМЕР_1 бортовий реєстраційний номер « НОМЕР_2 -К»2007 року випуску, що на підставі суднового білету серія СБ № 021335 від 08 вересня 2007 року належить ОСОБА_10 , має суттєве значення для розслідування, оскільки являється речовим доказом по даному кримінальному провадженні та є засобом вчинення злочину. Для всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин по справі необхідно накласти арешт на вказане майно.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін по справі, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як встановлено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено поняття речових доказів, зокрема, як регламентовано ч. 1: Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України, ч. 2, регламентовано: При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000617 від 01 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що 30 червня 2020 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від ОСОБА_11 , про те, що невідомі особи, на території Новоселівської сільської ради без дозвільних документів з використанням спеціальної техніки здійснюють незаконний видобуток піску.

При виїзді 30 червня 2020 року слідчо-оперативної групи Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області до місця пригоди встановлено, що на ділянці місцевості що знаходиться на території Новоселівської сільської ради Полтавського району, було виявлено механізований об`єкт синього кольору з кабіною білого кольору «несамохідний, земснаряд» «БВЛ-400/40» № НОМЕР_1 бортовий реєстраційний номер якого'' НОМЕР_3 » та було його вилучено.

З огляду на вказані обставини, та відповідно до журналу судового засідання від 03 липня 2020 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на майно та необхідність застосовування такого заходу забезпечення. Оскільки представником володільця майна було надано документи, а саме договір на виконання гідророзмивних робіт від 18 травня 2020 року, копію спеціального дозволу на користування надрами від 21 січня 2010 року до 21 січня 2030 року, судновий білет СБ № 021335 на ім`я ОСОБА_10 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію іншого речового права, копію Договору оренди землі від 10 лютого 2014 року, копію дозволу №167.14.53 відповідно до якого ТОВ «Полтаватрансбуд» дозволено виконувати земельні роботи, що виконуються на глибині 2 метри, копію акту про надання гірничого відводу, перелік об`єктів та досліджень з геологічного вивчення надр на 2019-2020 р., копію дозволу №-1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що в свою чергу на даному етапі розгляду справи свідчить про передчасність висновку слідчого що земснаряд «БВЛ-400/40» №001 бортовий реєстраційний номер « НОМЕР_2 -К»2007 року випуску є предметом злочину.
Отже, у клопотанні слідчого хоча і міститься посилання на те, що вказане майно є предметом злочину, та як вбачається з апеляційної скарги прокурора визнане у встановленому порядку речовими доказами у кримінальному провадженні, однак, колегія суддів, таке визнання належного ОСОБА_10 майна у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки слідчий у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не обґрунтовано необхідності накладення арешту, не вказано жодних належних ризиків передбачених ст. 170 КПК України, та доказів що вказаним речовим доказом вчинявся злочин, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування.
Крім того, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ОСОБА_10 , як володільцю земснаряду «БВЛ-400/40» № НОМЕР_1 бортовий реєстраційний номер « НОМЕР_2 -К»2007 року випуску, вручалася підозра у вчиненні зазначеного злочину.
З огляду на викладене доводи апелянта, є безпідставними, необґрунтованим та не знайшли своє підтвердження при дослідженні клопотання слідчого.

Висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України, тому посилання прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на майно, не найшло свого підтвердження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2020 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_12

ОСОБА_4