Провадження № 11-кп/4820/529/20
Справа № 683/939/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 03.03.2020 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , на вирок Старокостянтинівського районного суду від 11 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 04 березня 2020 року, зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 березня 2020 року по 11 червня 2020 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, для ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою. Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) відсутні.
Вирішено питання речових доказів на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , в третій декаді 2019 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 та в якій він проживав без реєстрації, під час прибирання спальної кімнати, під непрацюючою пральною машиною, виявив поліетиленовий пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 6080 доларів США та 47000 грн., які належали ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаних коштів з метою особистого збагачення частковими сумами, щоб крадіжку не відразу було виявлено.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення виявлених коштів, діючи умисно, переслідуючи єдиний корисливий мотив та мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в період часу з 03 січня 2020 року по 15 лютого 2020 року, під час відсутності в квартирі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, близько 10 разів таємно проникав в спальну кімнату, звідки з-під непрацюючої пральної машини, різними сумами, викрав грошові кошти в сумі 6080 доларів США, що по курсу становить 148835 грн. 36 коп. та 47000 грн., які в подальшому використав на власні потреби та гру в комп`ютерні платні ігри «Парі-Матч Casino».
Всього ОСОБА_7 , переслідуючи єдиний корисливий мотив та мету особистого збагачення, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти на загальну суму 195835 грн. 36 коп.,чим потерпілій ОСОБА_9 завдав значної шкоди.
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок місцевого суду змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, на підставі ст. 75 КК України, із покладанням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України. Не погоджується з призначеним покаранням, уважає його занадто суворим та переконує, що судом першої інстанції не було враховано її думку, яку висловлювала в судовому засідання та просила суворо не карати ОСОБА_7 , оскільки претензій до нього, з її сторони немає, цивільний позов не заявляла та просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, щоб він мав можливість здійснювати догляд, оскільки вона є інвалідом та потребує сторонньої допомоги. Вказує, що судом не взято до уваги пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця проживання, так як, останній, проживав у неї, будучи офіційно зареєстрованим, має намір влаштуватися на роботу та працювати, що дає усі підстави призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок змінити, в частині призначеного покарання, застосувати до нього ст. 75, 76 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку. Не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, не погоджується з висновками суду щодо призначеного покарання внаслідок його суворості. Цивільний позов по справі потерпілою не заявлявся, оскільки з її сторони претензій до обвинуваченого немає, вона просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, так як він здійснює за нею догляд у зв`язку з її інвалідністю та необхідністю сторонньої допомоги. До скоєння ОСОБА_7 злочину, він майже чотири роки проживав разом з потерпілою, допомагав їй по господарству та доглядав, фактично вів з нею спільне господарство. Вказує, що судом не взято до уваги пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця проживання, так як, останній, проживав у потерпілої, будучи офіційно зареєстрованим, про що у вироку не зазначено, має намір влаштуватися на роботу та працювати, фактично характеризується позитивно, відсутність претензій з боку потерпілої, що дає усі підстави призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України та вид і розмір призначеного йому покарання в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому вирок суду, в цій частині, в апеляційному порядку не переглядається. Колегія суддів враховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про невідповідність призначеного йому покарання вимогам закону, внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом враховані фактичні обставини справи, тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, визнання ним вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю останнього проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої, яка просила його суворо не карати.
Разом з тим, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 має залежність до азартних ігор, відсутні стійкі соціальні зв`язки, його визнання, що попередньо, також, викрадав у потерпілої кошти, періодичність та систематичність вчинення ним крадіжок, з метою наживи, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, стійке небажання ставати на шлях виправлення, що характеризує його, як особу, схильну до протиправних діянь та незаконних вчинків.
Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, проти особи похилого віку, що визнано судом обставиною, яка обтяжує призначене йому покарання, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції ч. 3 ст. 185 КК України, з дотриманням вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.
Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційних скаргах потерпілої та захисника, колегія суддів не знаходить.

Посилання апеляційних скарг на наявність постійного місця проживання, щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та його активне сприяння розкриттю злочину, а також намір працевлаштуватися, не є підставою для зміни вироку та призначення йому більш м`якого покарання, оскільки дані обставини, при призначенні покарання, судом першої інстанції були враховані.

В силу положень ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, не убачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, із звільненням його від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком, на що є посилання в апеляційних скаргах.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на те, що

ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин стосовно одинокої, важкохворої особи похилого віку, завдавши їй моральних страждань і позбавивши її всіх заощаджень, накопичених на протязі життя, а також систематичність вчинення дій свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.

Відтак, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Старокостянтинівського районного суду від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4