Справа № 184/1690/20
Номер провадження 1-кп/184/81/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000135 від 11.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської обл., громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :
07.09.2020 року близько 20 годині 35 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де в ході сварки з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в той же ж день та час, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліве око малолітнього потерпілого ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив малолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, який згідно висновку судово-медичного експерта №599 від 25.09.2020 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, цивільний позов визнав частково та надав показання, що дійсно, він у вересні 2020 р. приблизна о 21 годині повертався додому за адресою свого місяця проживання по АДРЕСА_2 , де під першим під`їздом припарковував машину. 05.09.2020 він також заїхав у двір поставити машину, коли почув, що у сусідню машину щось кинули. Коли вийшов, то побачив декількох осіб, які розбігались. Наступного вечора, він почув, як спрацювала сигналізація на якійсь машині.

05.09.2020 р. приблизно о 21 годині вечора, коли вже стемніло, він знову приїхав додому і збирав свої речі з салону автомобіля, коли повз нього пройшли двоє осіб, які вголос говорили: «Давай кинемо у білу машину». Після цього він ( ОСОБА_3 ) вийшов зі свого транспортного засобу і підійшов до цих осіб, один з яких заліз на дерево, а другий щось збирав біля дерева. З останнім, у нього ( ОСОБА_3 ) виник конфлікт, а інший втік. Пізніше, по завершенню конфлікту, він ( ОСОБА_3 ) виявив, що в нього відсутній його мобільний телефон і повернувся до вищевказаного дерева, де побачив на землі два мобільні телефони, які він підняв та став очікувати, хто повернеться за одним із них. В цей час до дерева підійшли троє осіб, серед яких був потерпілий, якого він раніше не знав. Оскільки він був розлючений, то вдарив один раз правою рукою в область лівого ока потерпілого, віддав телефон і пішов назад до машини. Про те, що потерпілий був малолітнім, він ( ОСОБА_3 ) не знав, оскільки потерпілий майже одного зросту з ним, крім того, було вже темно, а подвір`я, де відбувались події, було погано освітлене. Також повідомив, що намагався через слідчого, мирним шляхом владнати конфлікт, проте, остання відмовилась. В останньому слові у судовому засіданні обвинувачений вибачився перед потерпілим.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Щодо цивільного позову про стягнення моральної шкоди, заявленого законним представником малолітнього потерпілого, то визнає його частково, у розмірі 2000 грн., оскільки заявлена сума моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн.. є необґрунтованою.

Малолітній потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання, що того дня, дати він не пам`ятає, він ввечері гуляв у дворі з друзями ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та двома дівчатами. ОСОБА_7 виліз на сливу, а ОСОБА_8 світив йому ліхтариком. Він ( ОСОБА_5 ) зривав сливи з іншого дерева неподалік. В цей час до них підійшла дівчинка і сказали, що треба тікати. Вони всі, крім ОСОБА_8 втекли. Пізніше, він ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_7 повернулись назад, оскільки виявили відсутність телефону останнього. Побачивши їх чоловік ( ОСОБА_9 ) підійшов до них, і нічого не пояснюючи, вдарив його кулаком в ліве око. Коли він (( ОСОБА_5 ) о 20 год. 41 хв. повернувся додому, то розповів бабусі, що вдарився у стовп, оскільки боявся, що його покарають. Пізніше він розповів все мамі, їздили у поліцію. Також повідомив суд, що після зазначених подій у нього боліла голова, став боятися виходити з дому.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 надала суду показання про те, що 07.09.2020 р. вона прийшла додому і її мати повідомила про те, що ОСОБА_10 (потерпілий) вдарився у стовп. Наступного дня останній пішов у школу, по поверненні з якої він розповів, що його вдарив якійсь чоловік. Вона викликала поліцію, а 09.09.2020 їздили на СМЕ, оскільки у сина з`явився синець та почервоніння на лівому оці. Дитина стала боятися проходити біля під`їзду, де живе обвинувачений, в нього після зазначених подій боліла голова, по ночах просинався та приходив до неї у ліжко. Разом з дитиною ходили до психолога, проте, ніяких заключень та рекомендацій психолога надати не може. На даний час ніяких негативних психологічних наслідків у дитини не помічає.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в умисному легкому тілесному ушкоджені, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального проступку. Проте, суд не визнає як обставину, яка пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, оскільки, не зважаючи на те, що в останньому слові у судовому засіданні обвинувачений вибачився перед потерпілим, проте, судом не встановлено з його боку щирого жалю про вчинене, негативної оцінки вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалася, співчуття до потерпілого.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. При цьому суд керується ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працює, проте, має неофіційні підробітки, одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України. При цьому суд керується презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо стороною обвинувачення не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання (постанова ВС від 17.04.2018 р., справа № 298/95/16-к).

Даючи оцінку позовним вимогам законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить із доведеності її заподіяння малолітньому потерпілому внаслідок протиправних діянь з боку обвинуваченого, що виявились у втратах немайнового характеру внаслідок фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв`язків та звичайного розпорядку життя, враховуючи вимушені прибуття до слідчого, суду, СМЄ, тимчасові негативні зміни у житті потерпілого, негативні переживання та спогади, моральну пригніченість. Суд звертає увагу на порушення з боку обвинуваченого фундаментального права на особисту недоторканність малолітнього потерпілого, гарантовану ст. 29 Конституції України.

Проте, на підтвердження шкоди заподіяної малолітньому потерпілому, цивільним позивачем не надано жодних доказів, які б вказували на глибину душевних страждань, яких малолітній потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, не обґрунтовано з яких міркувань виходили, визначаючи розмір шкоди.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, зокрема, часткове визнання цивільного позову на 2 тис. грн., та вивчивши матеріали справи, запропоновані учасниками процесу, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною малолітньому потерпілому та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що співмірним розміром моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, буде 5000 грн. 00 коп.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь законного представника потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду завдану потерпілому кримінальним правопорушенням у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1