Провадження № 1-кс/344/4332/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003476 від 25.12.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що завідувач відділення інтенсивної терапії Івано-Франківської обласної клінічної інфекційної лікарні (на даний час КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради») ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам своєї службової діяльності, в порушення посадової інструкції, неналежно виконував свої професійні обов`язки, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ампутацію правої верхньої кінцівки на рівні середньої третини правого плеча.

09.09.2020 за вказаним фактом завідувачу відділенням інтенсивної терапії КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Законним представником потерпілого у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 подана позовна заява про відшкодування шкоди заподіяної злочином (у порядку ст. 128 КПК України), в якій вона просить стягнути з ОСОБА_4 3150000 (три мільйони сто п`ятдесят тисяч) грн. моральної та матеріальної шкоди.

У ході досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» у власності ОСОБА_4 є 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, з метою забезпечення заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову слідчим подано клопотання про накладення арешту на вищевказане майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтриммав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на його необгрунтованість, вказавши на те, що у власності ОСОБА_4 не перебуває 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0003476 від 25.12.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 09.09.2020 року завідувачу відділенням інтенсивної терапії КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Законним представником потерпілого у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 подана позовна заява про відшкодування шкоди заподіяної злочином (у порядку ст. 128 КПК України), в якій вона просить стягнути з ОСОБА_4 3150000 (три мільйони сто п`ятдесят тисяч) грн. моральної та матеріальної шкоди.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий просить накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, посилаючись на те, що воно перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 .

В той же час, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №224815923 від 21.09.2020 року) у власності ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , нерухоме майно відсутнє.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №224989941 від 22.09.2020 року) власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 (2/3) та ОСОБА_9 (1/3).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки у власності підозрюваного ОСОБА_4 відсутнє майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.09.2020 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1