ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3209/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2860/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові судове провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що засуджена ОСОБА_8 працевлаштована, до праці ставиться задовільно, характеризується посередньо, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, має заохочення. До ОСОБА_8 не застосовувались заходи стягнення. Засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання за злочин проти життя та здоров`я.

Таким чином, враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вказав, що підстави для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 відсутні, оскільки остання на даний час не довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та засуджена ОСОБА_8 з урахуванням доповнень просять ухвалу скасувати, задовольнити клопотання засудженої про застосування умовно-дострокового звільнення.
З ухвалою суду не згодні, зазначають, що судом не були всебічно досліджені обставини справи.
Вказують на те, що засуджена своєю поведінкою довела своє виправлення, дотримується режиму утримання у колонії, порушень не допускає, визнала вину, готова сплатити повністю майновий позов при наявності виконавчого листа.
Крім того засуджена працює швачкою, до виконання своїх обов`язків ставиться задовільно, має відповідний диплом.
Також суд не врахував стан здоров`я засудженої, яка знаходиться на диспансерному обліку, має ряд захворювань, порушення функції ходьби. Має третю групу інвалідності.
Таким чином, на думку апелянтів, є всі умови для умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив ухвалу районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
ОСОБА_8 засуджена Червонозаводським районним судом м. Харкова від 26.05.2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі. Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.07.2014 р. по 06.10.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі Строк покарання обчислюється з 31.07.2014 року.
Початок відбуття строку покарання засудженій рахується з 31.07.2014 року, кінець строку покарання 26.05.2022 року, отже на час розгляду справи засуджена відбула 3/4 призначеного строку покарання.
Як вбачається з витягу з протоколу № 07 від 04.03.2020 року, засідання комісії ДУ «Качанівська ВК № 54» по поданню засуджених до умовно-дострокового звільнення, комісія відмовила в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 як такої, що не довела своє виправлення.
Відповідно до протоколу № 11 засідання дисциплінарної комісії державної установи ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» від 27.03.2020 , ОСОБА_8 лише стала на шлях виправлення.
Після прибуття ОСОБА_8 до ДУ «Качанівська виправна колонія № 54», вона працевлаштована та на наданий час працює швачкою з відрядною формою оплати праці.
За час відбування покарання до ОСОБА_9 застосовувалось заходи заохочення, а саме у вигляді подяки.
За час відбування покарання до ОСОБА_8 не застосовувались заходи стягнення.
В матеріалах справи міститься характеристика на засуджену ОСОБА_8 з ДУ «Качанівська ВК № 54», яка порушень режиму не допускала та характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. . Вину у скоєному злочині визнала частково. Має майновий позов на загальну суму 2090 грн. 66 коп. але виконавчий лист до установи не надходив.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Отже викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженої за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-досторокового звільнення.
Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 раніше судима за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. При цьому вину визнала частково.
Також з матеріалів особової справи вбачається, що засуджена характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно.
Дисциплінарною комісією виправної колонії зроблений висновок, що засуджена лише стала на шлях виправлення.
Такі відомості додатково, разом з даними про тяжкість вчиненого злочину, свідчать про те що засуджена не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для її умовно-дострокового звільнення.
Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженої відбуваються позитивні зміни, які створюють у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -