Справа № 127/2379/19
Провадження №11-кп/801/865/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22 жовтня 2020 рокум. Вінниця
судді Вінницького апеляційного суду ОСОБА_3
в порядку ч.3 ст. 375 КПК України, як невід`ємна частина провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року, яким ОСОБА_4 визнано невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України та виправдано.
22 жовтня 2020 року колегія судової палати в кримінальних справах Вінницького апеляційного суду своєю більшістю апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 залишила без задоволення, а виправдувальний вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишила без змін.
Виконуючи вимоги закону щодо прийняття, складання та підписання цього судового рішення відповідно до ст. ст. 375, 376 КПК України я переконаний, що зазначене рішення колегії суддів є необґрунтованим та передчасним, з наступних підстав.
Так відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим та мотивованим.
Проте колегія суддів апеляційного суду своєю більшістю, залишивши без змін виправдувальний вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 , який на мою думку є незаконним, не обґрунтованим та недостатньо вмотивованим, постановила ухвалу, яка не відповідає вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, а також у вчиненні таких дій повторно, за наступних обставин.
Так, згідно Наказу міністра юстиції України №268/к від 12.02.2015 ОСОБА_4 переведена на посаду першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та збережено 9 ранг державного службовця. Таким чином, ОСОБА_4 є державним службовцем, який відповідно до п. 1 «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень.
Відповідно до Наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 92/10 від 18.03.2016 «Про розподіл функціональних повноважень між керівництвом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області», затверджено розподіл функціональних повноважень між начальником та заступниками начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області згідно з додатком 1. Заступники начальника Головного територіального управління юстиції здійснюють свої функції і повноваження відповідно до розподілу обов`язків визначених цим наказом, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи перед начальником головного територіального управління юстиції. Згідно додатку 1 Наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 92/10 від 18.03.2016, на першого заступника начальника ОСОБА_4 покладені наступні обов`язки: спрямовує та контролює діяльність: Управління реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти; відділу з питань нотаріату; відділу з питань банкрутства; сектору з питань забезпечення діяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Є представником Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Очолює експертну комісію Головного територіального управління юстиції. Виконує інші доручення начальника Головного територіального управління юстиції.
Таким чином, ОСОБА_4 обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, яка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, являється службовою особою, яка займає відповідальне становище.
ОСОБА_4 02.03.2018 перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 36 Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7 умисно, діючи в своїх інтересах здійснила незаконний збір грошових коштів від нотаріусів Вінницької області.
Так, 02.03.2018 року о 09.30 годині до зазначеного кабінету зайшла приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 та будучи залежним суб`єктом від ОСОБА_4 , за не реагування на виявлені недоліки у роботі та лояльне відношення під час перевірок передала останній грошові кошти в сумі 300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2018 становить 8 100 гривень, які поклала на робочий стіл. В свою чергу, ОСОБА_4 умисно, з метою особистого збагачення, отримала вказану неправомірну вигоду від ОСОБА_6 , забрала дані гроші зі столу та переклала їх на верхню полицю свого робочого столу.
Того ж дня о 09.37 годині до зазначеного кабінету зайшла державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та будучи залежним суб`єктом від ОСОБА_4 , за нереагування на виявлені недоліки у роботі та лояльне відношення під час перевірок передала останній грошові кошти в сумі 100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2018 становить 2 700 гривень, які поклала у довідник «Нотаріальний мінімум 2014», що знаходився на робочому столі ОСОБА_4 .
В свою чергу, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, отримала неправомірну вигоду від ОСОБА_7 , а саме забрала довідник з грошима зі столу та переклала його у шухляду робочого столу.
Крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, тобто в закінченому замаху на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду та в інтересах третіх осіб, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за наступних обставин.
Згідно Наказу міністра юстиції України №268/к від 12.02.2015 ОСОБА_4 переведена на посаду першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та збережено 9 ранг державного службовця. Таким чином, ОСОБА_4 є державним службовцем, який відповідно до п. 1 «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень.
Так, в лютому 2018 року ОСОБА_4 умисно, діючи в свої інтересах та інтересах третіх осіб організувала та здійснила незаконний збір грошових коштів від нотаріусів Вінницької області з метою надання неправомірної вигоди заступнику директора Департаменту державної реєстрації та нотаріату - начальнику Управління з питань нотаріату Міністерства юстиції України ОСОБА_8 за лояльне відношення останнього під час проведення перевірок діяльності Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та нотаріусів Вінницької області. Відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, є керівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць. Таким чином, ОСОБА_8 є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Згідно основних завдань та функцій Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, заступником директора якого є ОСОБА_8 , здійснює організацію та перевірку роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів та приватних нотаріусів, а також територіальних органів Міністерства юстиції України зі здійснення ними керівництва та контролю за діяльністю державних та приватних нотаріусів, надання їм необхідної методичної та практичної допомоги, надання вказівок щодо усунення виявлених недоліків, здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства, виконанням наказів, інструкцій, вказівок з цих питань.
02.03.2018 приблизно о 13:05 год. ОСОБА_4 перебуваючи на території клубного ресторану «Велюр», який знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 31, умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду та в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, здійснила дії, які виразились у спробі надати ОСОБА_8 паперовий конверт білого кольору, в якому містились грошові кошти отримані від нотаріусів Вінницької області в сумі 15 000 гривень за лояльне відношення останнього під час проведення перевірок, однак останній відмовився від отримання даного конверту. Разом з тим, остаточно не сприйнявши відмови ОСОБА_8 від отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого заздалегідь спланованого злочинного умислу, без вербального повторного висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , не отримавши згоди останнього на її отримання, під виглядом бланків-грамот, надала вказівку ОСОБА_9 , перемістити до транспортного засобу марки «Mercedec-Benz» моделі «ML 250», на якому ОСОБА_8 приїхав до клубного ресторану «Велюр», два заздалегідь підготовлені та наповнені паперові ящики, в одному з яких знаходилось 6 пляшок ємністю по 0,5 літрів горілки «Nemiroff LEX», загальна вартість яких у відповідності до висновку судової товарознавчої експертизи №2766/18-21 від 16.05.2018 року становить 1408,62 грн., а в другому копчені м`ясо-ковбасні вироби у кількості 15 штук різних сортів та видів невстановленої вартості, при цьому розраховуючи, що ОСОБА_8 виявить дійсний вміст паперових ящиків, коли знаходитиметься за межами м. Вінниці та у зв`язку з чим не матиме змоги відмовитись від отримання неправомірної вигоди у майновій формі.
У свою чергу ОСОБА_9 , не усвідомлюючи підстав та мети передачі алкогольних напоїв та продуктів харчування, тобто сприймаючи вказівку ОСОБА_4 як законну, виконав її та перемістив два вищевказаних паперових ящика до транспортного засобу марки «Mercedec-Benz» моделі «ML 250», на якому ОСОБА_8 приїхав до клубного ресторану «Велюр».
У подальшому, 02.03.2018, передані за вказівкою ОСОБА_4 два картонних ящики з алкогольними напоями та продуктами харчування, до виявлення ОСОБА_8 дійсного їх вмісту, тобто до моменту усвідомлення останнім факту висловлення йому пропозиції та надання неправомірної вигоди у майновій формі, вилучені працівниками під час огляду транспортного засобу марки «Mercedec-Benz» моделі «ML 250», на якому ОСОБА_8 приїхав до клубного ресторану «Велюр».
Також 02.03.2018 грошові кошти в сумі 15 000 гривень, які містились в паперовому конверті білого кольору, були вилучені в робочому кабінеті ОСОБА_4 № 36 під час проведення огляду місця події за адресою м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7.
Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_4 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 послідовно заперечувала вчинення нею інкримінованих злочинів, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 369 КК України, а саме: заперечувала факт отримання нею неправомірної вигоди 02.03.2018 року від ОСОБА_6 в сумі 300 доларів США та 100 доларів США від ОСОБА_7 , а також заперечувала факт спроби надання нею неправомірної вигоди ОСОБА_8 .
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів на підтвердження висунутого обвинувачення в частині того, що нотаріуси ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавали ОСОБА_4 неправомірну винагороду за не реагування на виявлені недоліки у роботі та лояльне відношення під час перевірок, а остання взагалі проводила перевірки діяльності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також суду не надано жодних доказів того, що обвинувачена неправомірно отримала кошти від свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючи у своїх інтересах, в той час коли останні послідовно та категорично заперечували факт передачі коштів з протиправною метою, й підстав для недовіри вказаним свідкам у суду немає.
Крім того, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на спростування версії сторони захисту по даних фактах, а відповідно надані стороною обвинувачення докази жодним чином не доводять факт отримання ОСОБА_4 02.03.2018 року, саме неправомірної вигоди від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими вона була у тривалих дружніх стосунках
Що стосується наданих стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів даних протоколів від 03.03.2018, 12.03.2018 про результати аудіо-, відеоконтролю особи (т.2 а.с. 137-139, 140-143), суд першої інстанції зазначає, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. А тому, дослідивши протокол за результати аудіо-, відеоконтролю особи від 12.03.2018, що стосується саме пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, місцевий суд дійшов до переконання, що дійсно, з протоколу вбачається, що в час, який ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 368 КК України, а саме: о 09:30 02.03.2018 року та о 09:37 годині 02.03.2018 року до кабінету ОСОБА_4 заходили особи жіночої статі. Разом з тим, з розмов між вказаними особами не вбачається за можливе зрозуміти що саме передавалося ОСОБА_4 та не озвучено для яких цілей. При цьому як обвинувачена ОСОБА_4 , так і свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не заперечували того факту, що під час описаної зустрічі в кабінеті обвинуваченої, передавали Вінницькій кошти, які, однак, не являються неправомірною вигодою, а є фактично поверненням боргу, що стороною обвинувачення не спростовано.
Крім того, що стосується обвинувачення ОСОБА_4 у закінченому замаху на надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , остання в судовому засіданні зазначила, що вона не мала жодного наміру надати ОСОБА_8 неправомірну вигоду та не робила жодних спроб на надання неправомірної вигоди, що узгоджується з безпосередніми показаннями ОСОБА_8 , який в ході судового розгляду зазначив, що ОСОБА_4 не надавала йому жодної неправомірної вигоди, не робила йому пропозицій її надати, при цьому він ніколи не вимагав неправомірну вигоду, не мав таких намірів та ніколи б не прийняв її, жодних розмов між ним та ОСОБА_4 з даного приводу взагалі не велося, при цьому його посадові обов`язки не передбачали можливостей впливу на ОСОБА_4 чи нотаріусів, оскільки він не мав організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських повноважень щодо нотаріусів, для яких проводив семінар та не мав заходів дисциплінарного впливу як на нотаріусів, так і на ОСОБА_4 . Жодних перевірок їхньої діяльності не проводив, лише проводив семінар з метою надання організаційно-методичної допомоги в роз`ясненні нотаріусам проблемних питань застосування чинного законодавства у їхній діяльності, не мав повноважень на вчинення будь-яких дій в їхніх інтересах, що б могло бути пов`язане з використанням ним свого службового становища. Вказані показання свідка ОСОБА_8 узгоджується з його ж поясненнями наданими під час досудового розслідування в протоколі огляду від 02.03.2018 року, відповідно до якого на запитання слідчого ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_4 тримала у руках паперовий конверт білого кольору, вміст якого йому не відомий та який йому не передавався. Щодо виявлених в його автомобілі коробок з горілчаними та ковбасними виробами, останній пояснив, що був здивований, з`ясувавши вміст коробок, так як вважав, що там знаходяться грамоти та подяки, що узгоджується з показаннями ОСОБА_4 , яка пояснила, що свідок ОСОБА_9 , переставляючи коробки з її автомобіля фактично переплутав коробки та взяв з її авто замість коробок з документами, коробки з продуктами, які також були в автомобілі.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 02.03.2018 приблизно о 13:05 год., перебуваючи на території клубного ресторану «Велюр», який знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 31, умисно, здійснила дії, які виразились у спробі надати ОСОБА_8 паперовий конверт білого кольору, в якому містились грошові кошти отримані від нотаріусів Вінницької області в сумі 15 000 гривень. Тобто описані в обвинувальному акті події в частині того, що ОСОБА_4 намагалася передати ОСОБА_8 саме паперовий конверт білого кольору, в якому містились грошові кошти в сумі 15 000 гривень, на думку місцевого суду є надуманими, оскільки не відповідають дослідженим в судовому засіданні відеозапису та даним протоколу огляду речових доказів від 26.06.2018 року, так як з відеозапису чітко вбачається, що у ОСОБА_4 в руках був не конверт, а прозорий файл з документами формату А4, що узгоджується з показаннями обвинуваченої про те, що у неї в руках були план семінару і заздалегідь підготовлений лист по результатам семінару, оскільки ця інформація потрібна було для публікації на сайті Міністерства юстиції як звіт про проведену роботу.
Як зазначається місцевим судом в оскаржуваному судовому рішенні, з перебігу подій зафіксованого на відеозаписі з камер спостереження ресторану «Велюр» також вбачається об`єктивна неспроможність спроби передачі ОСОБА_4 , яка йшла ліворуч від ОСОБА_8 паперів чи конверту в його ліву руку, оскільки ОСОБА_8 в лівій руці ніс свій портфель, який був закритий. За відсутності вербальних та інших проявів такої спроби, суд вбачає, що викладена в протоколі огляду речових доказів від 26.06.2018 року (т.2 а. с. 73-76) оцінка рухів ОСОБА_4 , які тривали протягом секунди, як спроби передати неправомірну вигоду є нічим іншим як припущенням на підтвердження версії обвинувачення, яке суд не може взяти до уваги при обґрунтуванні доведеності вини ОСОБА_4 . Разом з тим, посилання сторони обвинувачення на дані, відображені в протоколах проведення негласних слідчо-розшукових дій, а саме: протоколах про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 20.02.2018 року, розсекречених на підставі акту № 1343 від 14.03.2018 (т.2 а.с. 126-136), місцевий суд зазначає, що не може прийняти дані докази як належні, оскільки з вказаних протоколів органом досудового розслідування не встановлено особу абонента НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_10 ».
З досліджених в ході судового засідання звукозаписів розмов ОСОБА_4 з вказаною особою, а також з абонентом НОМЕР_2 ОСОБА_11 , суд першої інстанції вважає, що не можливо достеменно встановити хто саме бажає отримувати оплату за проведення семінарів, оскільки мова йшла про особу, не пов`язану з даним кримінальним провадженням на прізвище « ОСОБА_12 », а спілкування щодо особи ОСОБА_8 є незрозумілим та з розмов не вбачається, що ОСОБА_4 потрібна була прихильність чи сприяння ОСОБА_8 в будь-якій справі, окрім бажання запросити останнього для проведення семінару. Разом з тим зміст телефонних розмов ОСОБА_4 з співрозмовниками свідчить про їх суб`єктивне сприйняття особи ОСОБА_8 та іншої особи, про яку велись розмови, яке не ґрунтується на безперечно встановлених фактах, а має характер пліток.
Під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було встановлено, що в ході огляду 02.03.2018 року автомобіля марки «Mercedec-Benz» моделі «ML 250», на якому ОСОБА_8 приїжджав до клубного ресторану «Велюр», в багажнику автомобіля було виявлено два паперові ящики, в одному з яких знаходилось 6 пляшок ємністю по 0,5 літрів горілки «Nemiroff LEX», загальна вартість яких у відповідності до висновку судової товарознавчої експертизи №2766/18-21 від 16.05.2018 року становить 1408,62 грн., а в другому копчені м`ясо-ковбасні вироби у кількості 15 штук різних сортів та видів невстановленої вартості (т. 2 а.с. 36-39) до виявлення дійсного вмісту цих ящиків ОСОБА_8 , що підтверджується показаннями ОСОБА_8 , так і даними відеозапису з камер спостереження ресторану «Велюр», з яких вбачається, що свідок ОСОБА_9 переставив зі службового автомобіля до автомобіля «Mercedec-Benz» моделі «ML 250», на якому приїхав ОСОБА_8 дві коробки, однак коробки ОСОБА_8 не перевіряв, а тому очевидно, про дійсний вміст паперових ящиків, поставлених до багажнику автомобіля, яким він кермував, не знав.
Разом з тим, з показань ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 вбачається, що свідки не були обізнані з вмістом ящиків, а ОСОБА_4 особисто вказані ящики до авто, на якому приїхав свідок ОСОБА_8 не переставляла та нікому вказівки про необхідність поставити в автомобіль ОСОБА_8 саме ящики з горілчаними виробами та продуктами харчування не надавала. Зі змісту пояснень свідків та обвинуваченої випливає, що вказані горілчані вироби та продукти харчування потрапили до автомобіля ОСОБА_8 через помилку свідка ОСОБА_9 якій перевантажив виявлені коробки з автомобіля ОСОБА_4 в службовий автомобіль, а в подальшому і автомобіль ОСОБА_8 , переплутавши їх з коробками із документами, які також знаходилися в автомобілі ОСОБА_4 , що відповідно стороною обвинувачення не було перевірено та спростовано в ході судового розгляду кримінального провадження.
З такими висновками суду першої інстанції беззаперечно погодилась більшість складу колегії апеляційного суду у даному кримінальному провадженні, з чим, на відміну від даної більшості, я погодитись не можу та переконаний, що такий висновок суду апеляційної інстанції є передчасним, з огляду на наступне.
Зокрема, прокурор у своїй апеляційній скарзі посилається на не відповідність висновків суду щодо відсутності в діях обвинуваченої ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, фактичним обставинам кримінального провадження та досліджених у ході судового розгляду доказів. Вважає, що судом надано невірну оцінку дослідженим в ході судового розгляду доказам сторони обвинувачення, які у повній мірі вказують на винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом.
Спробу передачі ОСОБА_4 ОСОБА_8 конверту з грошовими коштами зафіксовано на відеозаписі з камер зовнішнього спостереження на території ресторану «Велюр» по вул. Пирогова в м. Вінниці, яким спростовуються покази свідка ОСОБА_8 в частині того, що ОСОБА_4 не намагалась надати йому вказаний конверт.
Свідок ОСОБА_9 повідомив про те, що він помістив два ящики з автомобіля ОСОБА_4 до автомобіля ОСОБА_8 саме за вказівкою ОСОБА_4 . При цьому свідок не повідомляв про наявність в багажнику автомобіля ОСОБА_4 будь-яких інших ящиків, а тому покази обвинуваченої ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_14 помістив до автомобіля ОСОБА_8 ящики з продуктами харчування, переплутавши їх з ящиками, у яких знаходилися документи, слід сприймати критично.
Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також обвинуваченої ОСОБА_4 щодо призначення грошових коштів, переданих останній у її службовому кабінеті нібито в якості повернення боргів, не є послідовними та спростовуються іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду, зокрема протоколами проведення негласних слідчих дій у яких зафіксовано попередні перемовини між ОСОБА_4 та свідками а також фактичну передачу ОСОБА_6 та ОСОБА_15 грошових коштів ОСОБА_4 , яка здійснювалась у завуальований спосіб, а саме шляхом вкладення грошових коштів до речей, що знаходились на столі, без прямої передачі до рук, що явно нехарактерно для вчинення законних дій.
Таким чином зазначені обставин вказують на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність в діяннях ОСОБА_4 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 369 КК України.
Надавши невірну оцінку наявним письмовим доказам, а саме матеріалам негласних слідчих (розшукових) дій, а також показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , місцевий суд дійшов висновків, які фактично не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що, у свою чергу, є підставою для скасування вироку.
Відповідно до ст. 358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування, у період часу з 16.05.2018 по 16.06.2018 за клопотанням сторони захисту до матеріалів кримінального провадження долучено протоколи отримання інформації (пояснення) ОСОБА_16 та інших.
Проте, у подальшому в ході підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження, судом відмовлено прокурору у безпосередньому допиті зазначених вище осіб, чим допущено неповноту судового розгляду, порушено принцип рівності сторін, обмежено сторону обвинувачення у можливості представити зібрані в ході досудового розслідування докази перед судом, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Прокурором в порядку ч.3 ст. 404 КПК України заявлено обґрунтоване клопотання щодо дослідження доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження перерахованих в апеляційній скарзі та допитати перерахованих ним свідків.
Проте, не дивлячись на те, що прокурором безпосередньо у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції належним чином обґрунтовано необхідність задоволення даного клопотання, колегія суддів апеляційного суду, заслухавши думку сторони захисту, які заперечували проти його задоволення, у своїй більшості повністю підмовила у його задоволенні, при цьому на мою думку не навівши належного обґрунтування такого рішення та фактично унеможливила належну перевірку законності судового рішення суду першої інстанції та в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення за наслідками перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку.
Окрім того, залишились без належної перевірки доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у ході судового розгляду в суді першої інстанції, незважаючи на оспорювання стороною захисту допустимості зазначених доказів, судом відмовлено прокурору у досліджені додатків, а саме відеозаписів до протоколів огляду службового кабінету ОСОБА_4 та транспортного засобу ОСОБА_8 , що істотно в свою чергу обмежило право сторони обвинувачення на подання доказів перед судом та процесуальні можливості доведення винуватості особи.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України № 5-249кс15 від 21 січня 2016 року, апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією у реалізації права особи на справедливий судовий розгляд, тому в апеляційній процедурі не допускаються будь-які спрощення, а стандарти доказування повинні бути найвищими; якщо в апеляційному суді постає питання про встановлення певного факту в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції, тоді повнота дослідження доказів щодо цього факту має бути забезпечена у повному обсязі. З огляду на викладене, Суд уважає, що судом апеляційної інстанції не дотримано принципу безпосередності дослідження доказів, оскільки він не вправі був дати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку надав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного провадження. Тому Суд уважає, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, переконаний, що апеляційний суд при перегляді справи в апеляційному порядку на вказані порушення уваги не звернув і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки не проаналізував усіх доводів, наведених в апеляції прокурора, не дослідивши жодного доказу про який у своєму клопотанні просив прокурор, що фактично позбавило апеляційний суд дати на кожен з доводів апеляції вичерпну відповідь та мотивів і підстав відхилення апеляції.
На зазначені обставини колегія суддів апеляційного суду належної уваги не звернула та прийшла, на мою думку, до передчасного та помилкового висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а виправдувального вироку щодо ОСОБА_4 без змін.
Суддя: ОСОБА_3