Номер провадження: 11-кп/813/1617/20
Номер справи місцевого суду: 521/178/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» клопотання захисника ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0002885 та №0004813 об`єднаних у провадження №521/178/18 відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадян України, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , фактично до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, частинами 1 та 2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, частинами 1 та 2 ст.187 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 24 жовтня 2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбутого ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 21 грудня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Не погодившись із зазначеним вироком суду захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 в частині обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, виправдати в частині обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України у зв`язку з відсутністю доказів винуватості ОСОБА_8 , а також змінити кваліфікацію дій ОСОБА_8 за епізодом вчинення злочину щодо заволодіння чужим майном поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 на ч.2 ст.189 КК України, та кваліфікувати його дії як вимогу передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, або розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці (вимагання). Крім того, захисник зазначив про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.
Під час судового засідання, яке відбулося 23 грудня 2020 року захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 в повному обсязі, оскільки, на його думку вони були дослідженні в суді першої інстанції неповно та не об`єктивно.
Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали клопотання, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти його задоволення, апеляційний суд дійшов до таких висновків

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст.404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Ця позиція висловлена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа № 164/1509/15?к).

За таких обставин, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів

у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0002885 та «0004813 об`єднаних у провадження №521/178/18 за обвинуваченням ОСОБА_8 в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3