ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/348/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2280/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення,відтак заяву останнього про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасною.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його апеляційну скаргу.

Вказує, що матеріали його особової справи містять достатньо даних, які свідчать що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так поза увагою суду залишився факт наявності в нього семи заохочень, від добросовісно відноситься до праці, виконує законні вимоги адміністрації установи покарань.

Крім того вказує, що матеріали його особової справи містять дані про здійснення ним грошових переказів із заробітної плати на погашення сум за виконавчим листом.

Також автор апеляційної скарги зазначає, що суд позбавив його можливості виступити в судових дебатах, а судове засідання від 13.03.2020 року взагалі відбулось без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_8 засуджений вироком Сєвєродонецького Міського суду Луганської області від 07 жовтня 2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі, умовно-достроково відповідно до вимог ст.81 КК України.

Початок строку відбування покарання 18 липня 2013 року.

Кінець строку відбування покарання 29 березня 2022 року.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_8 , наданої адміністрацією виправної колонії убачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.07.2013 року.

Під час тримання в державній установі «Луганський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 02.09.2013 року тримався в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» де характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності двічі, заохочень не мав.

З 20.12.2014 року відбував покарання в державній установі «СВК-90», де характеризувався позитивно, заохочувався чотири рази, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, стягнення погашене у встановленому законом порядку.

З 19.01.2018 року відбував покарання в ЖВК-8, де характеризувався позитивно, було застосовано заохочувальну норму, що передбачена ст. 101 КВК України.

З 06.07.2019 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 23.07.2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонії (№100)», за час відбування покарання характеризується посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Стягнень та заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику у свою адресу в цілому реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», «Фізкультура та спорт», до реалізації програм ставиться посередньо, ініціативу не проявляє.

Відповідно до ст. ст. 110,112,113, КВК України соціально-корисні зв`язки на даний час не підтримує, бажає відновити спілкування з братом та тіткою. За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.

До характеристики додані довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, з яких убачається, що за час відбування покарання у Темнівській виправній колонії засуджений ОСОБА_8 працював за період з липня 2019 по грудень 2019 р. тільки в листопаді з нарахуванням доходу 201.02 грн.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 03.02.2020, у засудженого ОСОБА_8 зазначені процесуальні витрати у розмірі 5191,96 грн.

Станом на 28.01.2020 виконавчі листи на утримання збитку з засудженого ОСОБА_8 на виконання до бухгалтерії ТВК №100 не надходили та з особового рахунку утримань не було.

За час відбування покарання в Темнівській виправній колонії за період з 23.07.2019 по час розгляду його клопотання засуджений заохочень та стягнень не мав, а загалом за весь час відбування покарання, тобто більше чим за 6 років, заохочувався 5 разів.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_8 , покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що під час всього відбування покарання засуджений не мав суцільно позитивних характеристик, а вони були як негативними так і позитивними а також посередніми.

Таким чином правильним є висновок суду, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 є передчасним.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо поведінки засудженого, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.

Доводи засудженого стосовно ненадання йому можливості виступити в судових дебатах є необґрунтованими, оскільки як вбачається з журналу судового засідання від 12.03.2020 року головуючий після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами з`ясував в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме.

Кожен з учасників судового розгляду висловився щодо відсутності доповнень, після чого були проведені судові дебати у яких кожен з учасників судового розгляду, зокрема і засуджений ОСОБА_8 висловив свою думку з приводу заявленого ним же клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Відтак засуджений ОСОБА_8 виступив в судових дебатах, а його твердження щодо позбавлення його такого права не ґрунтується на матеріалах провадження.

Крім того, як вбачається з журналу судового засідання від 12.03.2020 року в цей же день проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної нині ухвали.

Проголошення її повного тексту 13.03.2020 року за відсутності сторін кримінального провадження відповідає вимогам ст. 376 КПК України.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді