Справа № 635/2930/20
Провадження № 1-в/635/397/2020
У Х В А Л А

16 липня 2020 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт.Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, до засудження проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
01 серпня 2003 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
26 жовтня 2010 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.357, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого 26 жовтня 2013 року за відбуттям строку покарання;
Засудженого:
15 листопада 2016 року Близнюківським районним судом Харківської області, частково зміненим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2017, за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.ч.1,2 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 15.11.2016 р, яким його засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, із застосуванням ч.ч.1,2 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 14 вересня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 15 листопада 2016 року.

Кінець строку відбування покарання 16 січня 2021 року.

Засуджений та представник виправного центру в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.11.2016 року. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, порушення режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 13.10.2017 року відбуває строк покарання в державної установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». На даний час не працевлаштований до промислової зони установи. Залучається до безоплатних робіт з благоустрою установи. До виконання робіт ставиться позитивно, проявляє розумну ініціативу. За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи чотири рази. Підтримає рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагувати на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Намагається утримувати в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі, проявляє ініціативу.

Відповідно до ст. 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Прфесія». До виконання програми ставиться із зацікавленістю. В державному професійно- технічному навчальному закладі «Темнівський навчальний центр (№100)» здобув професію за кваліфікацією кваліфікований робітник, фрезерувальник 2-го розріду.

Відповідно до ст. 110, 112, 113 Кримінально - виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі.

Адміністрація виправної колонії в характеристиці зазначила, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України передчасно.

З довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» убачається, що засуджений працював у листопаді 2017, квітні, червні, липні, серпні 2018 р у цеху №1, та виконував мехобробку деталей.

Також, в характеристиці на засудженого вказано, що він на даний час не працевлаштований до промислової зони установи, але залучається до безплатних робіт з благоустрою установи та до виконання робіт ставиться позитивно, проявляє розумну ініціативу.

Хоча засуджений не працевлаштований у промисловій зоні установи відбування покарань, він виконує роботи з благоустрою, які не є оплачуваними, а тому суд вважає, що засуджений вчиняє дії, які свідчать про намір довести своє виправлення.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за умисний тяжкий злочин, та на час розгляду клопотання відбув понад дві третини строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчинені злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Суд критично ставиться до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , яка надана адміністрацією установи виконання покарань, оскільки обставини викладені в мотивувальній частині характеристики не узгоджуються з висновком про передчасність застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який чотири рази заохочувався адміністрацією установи та не має стягнень, його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, відбуття останнім на момент розгляду клопотання понад 2/3 фактичного строку покарання, відсутність заперечень прокурора щодо звільнення засудженого, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 15.11.2016, частково зміненим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2017, умовно достроково на невідбутий строк 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1