Ухвала

16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 316/667/18
провадження № 51- 4974 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду міста Запорізької області від 7 травня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 серпня 2020 року,
встановив:
19 жовтня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Як вбачається з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , предметом касаційного оскарження є ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2020 року та ухвала Запорізького апеляційного суду від 25 серпня 2020 року.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку та просить скасувати їх у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Проте, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений не вказав у чому конкретно полягають порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді судами його клопотання про поновлення процесуального строку про перегляд ухвали Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року в порядку, передбаченому положеннями статей 459-467 КПК, які би були підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на положення ст. 412 КПК, а також належним чином не обґрунтував своїх доводів у цій частині.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому, відсутність у касаційній скарзі обґрунтування з підстав, передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженому ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 серпня 2020 року щодо нього повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3