Справа № 192/1161/20
Провадження № 1-в/192/319/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 року за ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ ,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 31.01.2018 року

Кінець строку: 30.11.2020 року

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ (далі Закон 2617-VІІІ), у зв`язку з тим, що відбуває покарання за ч.1 ст. 309 КК України, яке просив скасувати. У судовому засіданні пояснив, що вважає що його слід звільнити від відбування покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з прийняттям вказаного закону.
Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просили здійснювати розгляд клопотання за їх відсутності (а.с.13)

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.
У судовому засіданні прокурор вважав, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки становище засудженого не може бути погіршеним.
Заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до такого висновку.
Згідно матеріалів, доданих до клопотання з`ясовано, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 10 місяців позбавлення волі.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон, згідно положень якого внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироку у відповідність до Закону суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.
Оскільки призначене вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 року покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання може бути пом`якшеним до 5 років обмеження волі.
В той же час відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та іншінормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У зв`язку з тим, що у разі здійснення перерахунку строку покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, яка діє на час розгляду клопотання, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, становище засудженого ОСОБА_3 погіршиться у зв`язку з тим, покарання буде становити 2 роки 6 місяців позбавлення волі, тому суд не має права допустити погіршення становища засудженого порівняно з призначеним йому покаранням.
У зв`язку з викладеним підстави для задоволення клопотання відсутні.

Посилання засудженого про необхідність звільнення його від відбування покарання за ч. 1 ст. 309 КК України не приймаються судом з огляду на відсутність для того законних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1