Справа № 183/489/21
№ 1-кп/183/896/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурораОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000302 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого стрільця 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який проходить службу у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України,

в с т а н о в и в:

21.07.2020 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .
Так, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року (далі за текстом Статут), був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 128 Статуту солдат зобов`язаний: додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.
Також, під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Так, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що в цій же військовій частині, а саме НОМЕР_1 проходить військову службу військовослужбовець військової служби за контрактом підполковник ОСОБА_6 , який наказом № 164 від 06.08.2020 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду заступника командира групи військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 22-1 Статуту, командир (начальник) в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану чи бойовій обстановці, з метою затримання військовослужбовця, який вчиняє діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного з непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням бойових позицій та визначених місць дислокації військових частин (підрозділів) у районах виконання бойових завдань, має право особисто застосовувати заходи фізичного впливу без спричинення шкоди здоров`ю військовослужбовця та спеціальні засоби, достатні для припинення протиправних дій.
Відповідно до ст. ст. 28, 29 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців
Згідно зі ст. ст. 30, 31 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою; начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до ст.ст. 32, 33 Статуту, за своїми військовими званнями начальниками є: майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.
Згідно зі ст. 58 Статуту, командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).
Таким чином, підполковник ОСОБА_6 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 являється прямим начальником за посадою та військовим званням по відношенню до старшого солдата ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі Законом України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період. Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду.
За наведених вище обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 49, 50, 128 Статуту, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, з повагою ставитися до співслужбовців, у спілкуванні з військовослужбовцями дотримуватися військової ввічливості та не допускати ганебних вчинків, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
27.10.2020 року під час шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 у ході виконання своїх службових обов`язків щодо забезпечення належного стану військової дисципліни серед військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , було доведено особовому складу про факт викрадення мобільного телефону у бухгалтера фінансово-економічної служби частини, про що підполковник ОСОБА_6 зробив усне зауваження особовому складу військової частини НОМЕР_1 , серед яких також був і старший солдат ОСОБА_5
07.11.2020 року приблизно о 19 годині, більш точного часу в ході судового розгляду провадження не встановлено, старший солдат ОСОБА_5 , будучи не вдоволеним виконанням підполковником ОСОБА_6 своїх службових обов`язків в частині оголошеному ним зауваженні щодо стану військової дисципліни у підрозділі, а також з приводу вчинених у цьому підрозділі правопорушень, діючи з метою помсти та заподіяння тілесних ушкоджень підполковнику ОСОБА_6 , який за своїм військовим званням та посадою, згідно з вимогами ст. ст. 22-1, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 58 Статуту, є прямим начальником для нього, зайшов до кімнати відпочинку офіцерів військової частини НОМЕР_1 , яка розташована на другому поверсі спостережної вежі - командного пункту, що знаходиться у військовому наметовому містечку НОМЕР_3 загальновійськового полігону в АДРЕСА_2 , в якій в цей час знаходилися заступник командира групи підполковник ОСОБА_6 , командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 , начальник штабу підполковник ОСОБА_8 та заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_9 ..
Тоді ж, старший солдат ОСОБА_5 , перебуваючи у вищевказаній кімнаті відпочинку офіцерів військової частини НОМЕР_1 , діючи в супереч ст. ст. 49, 50, 128 Статуту, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, передбачаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи не вдоволеним виконанням підполковником ОСОБА_6 своїх службових обов`язків в частині оголошеному ним зауваженні щодо стану військової дисципліни у підрозділі, а також з приводу вчинених у цьому підрозділі правопорушень, діючи з метою помсти та заподіяння тілесних ушкоджень підполковнику ОСОБА_6 , який за своїм військовим званням та посадою, згідно з вимогами ст. ст. 22-1, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 58 Статуту, є прямим начальником для нього, наніс підполковнику ОСОБА_6 не менше 3 ударів кулаком лівої руки та не менше 2 ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя останнього.
Внаслідок нанесених старшим солдатом ОСОБА_5 ударів, підполковник ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді «синця у лівій параорбітальній області з переходом на спинку носа, в скроневу та виличну область ліворуч, крововиливу та садна на червоній каймі нижньої губи праворуч з переходом на слизову оболонку», які згідно з висновком судово-медичного експерта № 3132/Е від 13.11.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також показав, що коли він повернувся до військової частини після відпочинку з друзями, де вживав алкогольні напої, вирішив підійти до потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у кімнаті відпочинку офіцерів,поговорити з приводу відношення останнього як до нього особисто, так і до інших військовослужбовців. Однак, під час короткої розмови між останніми відбулася бійка, в ході якої він і наносив потерпілому удари кулаками. Додав, що наміру вчинити з потерпілим бійку та умислу на заподіяння останньому тілесних ушкоджень у нього не було, і йшов до нього виключно з метою поговорити. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин, обіцяв, що більше подібного не повториться, зробив для себе відповідні висновки, просив вибачення у потерпілого.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у погрозі та заподіянні тілесних ушкоджень щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 405 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби і навчання в ДПТНЗ "Роменське ВПУ", де навчався в період з 2011 по 2014 роки, характеризується позитивно, безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, є учасником бойових дій, має п`ять грамот та дипломів за спортивні досягнення.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та враховуючи думку потерпілого, який в своїй заяві просив не призначити обвинуваченому покарання пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, оскільки останній вибачився перед ним та добровільно відшкодував завдану моральну шкоду, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 405 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 405 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: господарський молоток з залізною ударною частино, на якій міститься напис «300», молоток має дерев`яну ручку, на якій міститься напис «ЗУБР», який зберігається в матеріалах кримінального провадження повернути за належністю його власнику військовій частині НОМЕР_1 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1