ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/938/20 Справа № 202/3926/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нива Трудова, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18:30 год. 24 серпня 2020 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, послався на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий суддя врахувавши наявність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та його особу, врахував існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор та слідчий, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілих, та дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого і застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, з посиланням на те, що підозрюваному інкримінується вчинення злочину, що спричинив загибель людини.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого та суду з періодичністю раз на 2 тижні або за викликом за потреби проведення слідчих дій; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Так захисник вказує, що клопотання слідчого не містить будь-якого обґрунтування неможливості запобігання зазначеним в ньому ризикам, обранням більш м"якого запобіжного заходу, тоді як суд необгрунтовано дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують у провадженні ризики, визначених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий в своєму клопотанні, оскільки підозрюваний не вчиняв жодних дій, які прямо чи опосередковано свідчили б про його намір ухилятися від слідства та суду, й він не може впливати на свідків, оскільки вони вже були допитані та надали свідчення.
Разом з цим, на думку захисника, слідчий суддя при обрані запобіжного заходу підозрюваному дійшов хибних висновків щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки повідомлення про підозру було вручено з порушенням вимог ст. 278 КПК України, а обставини, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.
Крім цього, захисник звертає увагу, що слідчим суддею були лише перераховані та не прийняті до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, такі, як: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого злочину, особу підозрюваного, який одружений, має двох малолітніх дітей, є єдиним утримувачем родини, має на утриманні матір, кілька років тому переніс тяжку черепно-мозкову травму, через, що отримав довічно 3 групу інвалідності, має постійне місце роботи, та раніше не був судимий. При цьому, наголошує, що тяжкість покарання сама по собі не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, та вважає, що обраний щодо підозрюваного запобіжний захід необхідно змінити й застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000504 від 26 червня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
26 червня 2020 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та 27 червня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, а обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового слідства, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому провадженні, та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки підозрюваний вчинив злочин, що спричинив загибель людини.
Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.
З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості його підозри, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, а також встановлені слідчим суддею ризики, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей, є єдиним утримувачем родини, має на утриманні матір, отримав довічно 3 групу інвалідності, має постійне місце роботи, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що наведені обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Отже, колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , а також, особу підозрюваного, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4