Справа № 359/597/21
Провадження №1-кс/359/132/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду без технічної фіксації клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0002030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :
26.01.2021 року слідчий за погодженням з прокурором, звернувся із зазначеним клопотанням в рамках розслідування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Так встановлено, що до слідчого відділу Бориспільського УП ГУНП в Київській області надійшла інформація про те, що в м. Бориспіль Київської області організовують роботу підпільного ігрового закладу, в якому надаються послуги у сфері грального бізнесу за допомогою комп`ютерних програм-симуляторів азартних ігор, що містять генератори випадкових чисел та дозволяють проведення гри в автономному режимі.

20.12.2019 за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 203-2 України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відшкодування і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду, 20.01.2021 проведено обшук приміщення, яке розташоване на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: системний блок HP c/н: CZC84755YL; системний блок HP c/н: UAA7210036; системний блок DELL c/н: 1336774J; системний блок HP c/н: CZC9066BRH; системний блок DELL c/н: JC31D3J; системний блок DELL c/н: 5C7VS11; системний блок DELL c/н: DY1RD4J; системний блок HP c/н: MXL02326B9; системний блок HP c/н: MXL035285P; системний блок DELL c/н: 17XF94J; системний блок DELL c/н: IQP7R4J; системний блок DELL c/н: 6W9BM3J; системний блок DELL c/н: 16VY64J; системний блок DELL з позначенням OPTI PLEX760; вісімнадцять моніторів; вісімнадцять клавіатур; вісімнадцять комп`ютерних мишок.

Вилучені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, у зв`язку з розслідуванням даного кримінального провадження, необхідністю доказування стороною обвинувачення фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речі.

З огляду на те, що вказані речі є доказами вчинення кримінального правопорушення, потребують призначенню відповідних експертиз та несуть доказову інформацію у даному кримінальному провадженні, подальше їх використання може призвести до їх знищення, тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на майно можуть призвести до приховування спотворення або знищення речей, які в сукупності з іншими доказами нададуть органам досудового розслідування можливість прийняти законне процесуальне рішення.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання їх у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно слідчий просив накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на вище перелічене майно, це зробити неможливо.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду клопотання, причина неявки суду не відома.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання слідчого в даному кримінальному провадженні.

Ознайомившись з матеріалами клопотання та долученими до нього додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що в даному кримінальному провадженні метою арешту майна є забезпечення проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання їх у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що з матеріалів клопотання не вбачається, що в рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов з метою відшкодування будь-якої шкоди.

Крім того, матеріали клопотання не містять відомостей, що вказані у клопотанні предмети та речі визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Суд вважає, що докази які долучені слідчим до клопотання, не надають можливості здійснити такий висновок.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 303, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0002030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1