Провадження №1-кс/366/260/20
Справа № 366/1696/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2020 року смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , (секретар судових засідань ОСОБА_2 ), за участю прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному проваджені № 0000338 від 24.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000338 від 24.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно а саме: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 ; велосипед марки «DISCOVERY 572», які знаходяться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, що за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Дружня, вул. Ковпака, 5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, до проведення судових експертиз.

Своє клопотання прокурор обгрунтовує наступним чином.

Так, як встановлено під час досудового розслідування, 23.07.2020 року, о 14 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 , на автодорозі Іванків спец під`їзд до зони ЧАЕС 15 км+ 600 метрів, між населеними пунктами с. Хочева та с. Прибірськ, рухаючись в бік смт. Іванків, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку відносно автомобіля.
Того ж дня, в період часу з 14:50 до 18:20, відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим ОСОБА_7 , проведено огляд місця події (відкритої ділянки місцевості, що на автодорозі Іванків спец під`їзд до зони ЧАЕС 15 км+ 600 метрів, між населеними пунктами с. Хочева та с. Прибірськ), під час якого було виявлено автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 та велосипед марки «DISCOVERY 572».

За результатами огляду місця ДТП (місця події), автомобіль, велосипед, відповідно до п. 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104, були доставлені до майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Дружня, вул. Ковпака, 5. Свідоцтво про реєстрацію транспортного та посвідчення водія, вилучено до Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області.

24.07.2020 року, слідчим ОСОБА_7 винесено постанову про визнання автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 ; велосипеда марки «DISCOVERY 572», свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та посвідчення водія серії НОМЕР_4 , речовими доказами.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, у досудового слідства виникла необхідність у накладені арешту на зазначене майно.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити.

Особа, відносно майна якої вирішується питання про накладення арешту, у судове засідання не з`явилась.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, думку прокурора, детально дослідивши всі матеріали, якими прокурор обгрунтовує клопотання, перевіривши клопотання на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
За ч. 3 ст. 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд з цим, відповідно до ст. 98 КПК України таким критеріям відповідає майно, яке визнане у встановленому законом порядку речовим доказом.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільними інтересами та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Щодо досліджених матеріалів, якими прокурор обгрунтовує клопотання.
Так, прокурор обгрунтовуючи своє клопотання, посилається на витяг з ЄРДР, рапорт, протокол огляду місця ДТП з фото таблицею, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, постанову про визнання речовими доказами.
Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000338, реєстрація провадження здійснена 24.07.2020 року о 13 год. 25 хвилин. Огляд місця ДТП розпочато слідчим о 14 год. 50 хв. 23.07.2020 року. За результатами огляду місця ДТП, виявлені під час огляду речі (автомобіль, велосипед, свідоцтво про реєстрацію ТС, посвідчення водія) вилучено. Автомобіль та велосипед, за допомогою евакуатора доставлено до майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, що в с. Дружня, Бородянського району, Київської області, а свідоцтво про реєстрацію ТС та посвідчення водія, до Іванківського ВП.

Згідно Акту (ів) огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.07.2020 року, автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 ; велосипеда марки «DISCOVERY 572», огляд та тимчасове затримання транспортного засобу (ів) здійснено у зв`язку з ДТП.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 24.07.2020 року, автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 ; велосипед марки «DISCOVERY 572», які знаходяться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, що за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Дружня, вул. Ковпака, 5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, до проведення судових експертиз, визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
За ч. 5 ст. 237 КПК України, при проведені огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження.
За ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Ч. 2 ст. 181 ЦК України, передбачено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (наприклад меблі).
Так, прокурор, при обгрунтуванні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, посилається на такий процесуальний документ, як Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.07.2020 року. У самому Акті є посилання на ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», на виконання вимог якої слідчий ОСОБА_7 прийняв рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
Однак, слідчий суддя, не може визнати Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.07.2020 року, належним документом, в розумінні ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки у ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання
органами Національної поліції.
Розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної
поліції. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим
місцем проживання, перебування, місцезнаходженням.
Витрати органів Національної поліції, пов`язані з розшуком транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду.
Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов`язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом), взагалі не йде мова про затримання транспортних засобів внаслідок ДТП та в рамках будь-якого кримінального провадження.
Крім того, прокурор у клопотанні посилається на п. 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням та пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 та постанову про визнання речовими доказами. Вважаю, посилання прокурора на положення п. 20 Порядку, є безпідставним в розумінні ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки, автомобіль, велосипед, свідоцтво про реєстрацію ТС та посвідчення водія, були тимчасово вилучені 23.07.2020 року, постанова про визнання речовими доказами була винесена лише 24.07.2020 року так само, як і було внесено відповідні відомості до ЄРДР.

Крім того, відповідно до п. п. 39-45 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.06.2020 року у справі № 686/14075/16-а за позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому ОСОБА_8 про скасування постанови та визнання дій протиправними:
39. В силу положень статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
40. Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
41. Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.
42. Частиною 4 статті 265-2 КУпАП передбачено, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.
43. Частина 5 статті 265-2 КУпАП визначає, що після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.
44. Відповідно до частини 6 статті 265-2 КУпАП за подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.
45. Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.
Так, з оглянутих у судовому засіданні матеріалів, якими прокурор обгрунтовує клопотання про накладення арешту на майно, а саме протоколу огляду місця ДТП з фото таблицею, встановлено, що автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 , знаходиться на узбіччі автодороги та жодним чином не перешкоджає дорожньому руху, а тому підстав для його затримання та доставлення до майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів, є безпідставним та незаконним.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, вважаю, що прокурором не в повній мірі доведена необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події, а саме автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_4

За таких обставин, керуючись вимогами ст. ст. 131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ
Клопотання прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 24.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
- велосипед марки «DISCOVERY 572», який до проведення експертиз зберігати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, що за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Дружня, вул. Ковпака, 5;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Автомобіль марки CHEVROLET AVEO» номер кузова НОМЕР_1 , д. н. з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_1 .

Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , повернути особі у власності якої вони перебувають ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора начальника Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвалу про арешт майна передати для виконання уповноваженому на це органу.
Копію ухвали вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.
Повний текст ухвали виготовлений 31.07.2020 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя