Справа № 372/1765/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1367/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з огляду на обставини обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено відповідними судовими рішеннями при обранні даного запобіжного заходу, які на даний момент продовжують існувати, суспільний резонанс зазначеної справи.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2020 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.05.2020 року.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, вказав на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати, є підозри, що після звільнення обвинуваченого з-під варти він зможе впливати на потерпілу та свідків, може переховуватись від суду та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченогопросить скасувати ухвалу, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом не надано належної правової оцінки доказам обґрунтованості підозри, оскільки жоден з них,досліджених в ході судового слідства, ні прямо, ні опосередковано не доводить причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім того, не наведено обґрунтування, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути до застосованим. Підкреслює, що суд, наводячи дані про особу обвинуваченого, прийшов до хибного висновку про те, що він не має стійких соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, реєстрацію в м. Обухові, двох доньок, одна з яких неповнолітня, батьків.
Обвинувачений, захисник,прокурор, будучи повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явилися, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду апеляційної інстанції не направили, що, за правилами ст.422-1КПК України, є підставами для здійснення розгляду без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що даний час присутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, при цьому вказав, що обвинуваченому пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, за які, у разі доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Суд визнав, що підстави для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченому процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та запобігти ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України на даній стадії судового розгляду.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів участі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинувачених під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинуваченого під вартою та продовжив раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2020 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: