Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/208/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року. . м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0003469 від 08.05.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційного не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.12.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнано винним за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки.
Згідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2018 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки 1 /один/ місяць.
Вирішено питання речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду, та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Вважає, що судом під час розгляду справи невірно були встановлені обставини справи та допущена неповнота судового розгляду. Під час розгляду справи був позбавлений можливості мати свого захисника, чим істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Всі покази надавав за вказівкою слідчого, під час закінчення досудового розслідування не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи.

Вказує, що суд першої інстанції неповно розібрався у всіх обставинах даної справи. Умислу на викрадення зубної пасти не було та в матеріалах справи вказана інша марка зубної пасти та не вірно вказана вартість 291, 36 грн.

Визнає, що вкрав 07.05.2019 року в магазині «Єва» крем для обличчя, який коштував 65-75 грн., а не гель-маску вартістю 334, 67 грн.

Крім того, вважає, що призначене покарання є несправедливим та суворим, таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Короткий зміст суті справи:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин.
26.04.2019 року близько 14:55 годин ОСОБА_6 перебував у приміщенні торговельної зали магазину «Єва», що розташований за адресою м. Кропивницький, вул. Пашутінська, 69 володільцем якого є ТОВ «РУШ», де у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу викрав з полиці магазину зубну пасту R.O.C.S. PRO Brackets & Ortho 135 г., у кількості 2 одиниці, які сховав собі у верхній одяг, в який був одягнений.
В подальшому ОСОБА_6 , з вказаними товарами пройшов повз касову зону магазину, не оплативши товар, попрямував до виходу з нього, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, одразу був затриманий працівником магазину. Чим своїми умисними протиправними діями спричинив ТОВ "РУШ" майнову шкоду на суму 291,36 грн.
Крім того, 07.05.2019 року близько 11:20 годин ОСОБА_6 перебував у приміщенні торговельної зали магазину «Єва», що розташований за адресою м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 38/33, володільцем якого є ТОВ «РУШ», де у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу викрав зі стелажів даного магазину гель-маску для обличчя Esfolio Колагенову., яку сховав у верхній одяг, в який був одягнений.
В подальшому, ОСОБА_6 , з вищевказаним товаром пройшов повз касову зону вказаного магазину не оплативши його, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив ТОВ «РУШ» майнову шкоду на суму 334,67 гривень.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду скасувати, думку прокурора, який заперечив стосовно поданої апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скаргі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.
З журналу судового засідання, а також з диску технічної фіксації судових засідань від 23.10.2019 та 05.12.2019 року вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 права та обов`язки роз`ясненні. Суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 була зрозуміла, вину визнавав з встановленим порядком та обсягом досліджених доказів погоджувався, ніяких заперечень не висловлював.
Судом першої інстанції обвинуваченому були в повному обсязі роз`ясненні наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що під час розгляду справи був позбавлений можливості мати свого захисника, чим істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону є безпідставним, оскільки аудіо запису судових засідань в суді першої інстанції вбачається, що обвинувачений в залученні захисника не потребує.

Матеріали кримінального провадження не містять клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 про ознайомлення з матеріалами справи, тому посилання обвинуваченого з цього приводу в поданій апеляційній скарзі є безпідставним.

Будь-яких посилань в судовому засідання щодо тиску слідчого на покази обвинуваченого в судовому засіданні заявлені не було.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Колегія суддів прийшла до висновку, що єдиною підставою для перегляду вироку суду, відповідно до поданої апеляційної скарги, та вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, з урахуванням положень ст. 394 цього Кодексу, залишається лише рішення суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неофіційно працює, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, а обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, яке він має відбувати в ізоляції від суспільства.
При цьому, суд не знайшов правових підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_6 , після постановлення Ленінським районним судом м. Кіровограда вироку від 18.12.2018 року, яким його було засуджено за ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, керувався вимогами ст. 71 КК України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_6 міри покарання судом першої інстанції були дотримані вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, призначене йому покарання, як за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, так і за сукупністю вироків, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, визнає таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції визнає вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав, які б вказували на незаконність рішення суду першої інстанції.
Виходячи з вищезазначеного, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2019 рокустосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4