КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3631/2020 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000613, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 06.11.2020.
Своє рішення суд мотивував тим, що, з урахуванням суспільної небезпечності, характеру та масштабності наслідків інкримінованих ОСОБА_7 дій, даних про особу ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що призвело до гибелі людини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не може забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року та обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що тривале неодноразове продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом п`яти років перетворило на «очікування» обвинувального вироку та фактичне відбуття покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 06.11.2020.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК Українисуд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи суспільну небезпечність, характер та масштабність наслідків інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 дій, та те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що призвів до загибелі людей, а також беручи до уваги існування обґрунтованих ризиків, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, наведених у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Таким чином, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 рокупро продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4