Справа № 301/1559/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" серпня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В складі головуючої: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Хижа , Виноградівського району , Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.150-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_4 переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення та покращення свого матеріального становища нехтуючи положенням ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, порушуючи принцип відповідного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання малолітньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, систематично, а саме 13 липня 2020 року, 14 липня 2020 року та 15 липня 2020 року, в один і той же час з 09 години по 15 годину, перебуваючи біля кафе-бару «Рояль» розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 , використовувала, тобто тримала на руках свою малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час зайняття жебрацтвом, випрошування грошей у сторонніх осіб, та мешканців с. Довге, Іршавського району, чим викликала в перехожих жалість та милосердя, у зв`язку з чим перехожі давали їй гроші.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину та фактичні обставини у вчиненні інкримінуємого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася , просить її строго не карати.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_4 використовувала малолітню ОСОБА_7 для випрошування грошей у сторонніх осіб, претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має , просить її строго не карати.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений не оспорює обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є його позиція, а також їй роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за її згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись дослідженням показів обвинуваченої, дослідженням обставин, які характеризують обвинувачену.

Аналізуючи досліджені в суді докази та матеріали справи, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а її дії слід кваліфікувати ч.1 ст.150-1 КК України як використання матір`ю малолітньої дитини для заняття жебрацтвом і вина їй у вчиненні такого повністю доведена в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вказаний злочин класифікується як злочин середньої тяжкості , особу винної, яка, характеризується за місцем проживання посередньо (а.с. 77).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.2 ч.1 ст. 66 КК України. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України- вчинення злочину з використанням малолітнього.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, що пом`якшують покарання, визнання нею своєї вини та щире каяття у вчиненому, суд вважає, що обвинуваченій слід застосувати ст.75 ,79 КК України про звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст..100 КПК України .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.150-1 КК України .

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.150-1 КК України у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 , 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік , якщо протягом іспитового строку вона не вчинить нового злочину та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи .

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 25 (двадцять п`ять )гривень,-конфіскувати в дохід держави .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1