Справа 556/1597/19
Номер провадження 1-кп/556/12/2020
Справа № 556/1597/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2020 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000176 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого

за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , будучи особою, що керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, та завідомо залишив потерпілу особу без допомоги, в небезпечному для життя стані при таких обставинах.

17 червня 2019 року приблизно о 22 год. 00 хв. у темну пору доби, ОСОБА_6 , в порушення вимог підпункту ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), не маючи поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи автомобілем «AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , рухаючись правою смугою автодороги сполученням Городок-Рудка, зі сторони РОК «Біле Озеро» у напрямку с.Рудка Володимирецького району Рівненської області, за межами населеного пункту, на 16 км вказаної автодороги, поблизу с.Рудка Володимирецького району Рівненської області, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 12.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який рухався правою смугою проїзної частини попереду у попутному напрямку, якого він об`єктивно мав можливість виявити, негайно не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього, хоча мав технічну можливість цього уникнути.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння черепа, крововиливів під оболонки мозку, забою мозку, забою легень, закритого перелому кісток лівої гомілки та правого ліктьового суглобу, забійної рани тім`яно-потиличної ділянки, синця верхньої третини лівої гомілки по задній поверхні, саден тулубу та кінцівок, які згідно висновку експерта №53 від 25 липня 2019 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, від яких загинув на місці події, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія у разі виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настати.

Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Крім того, приблизно о 22 год. 00 хв. 17 червня 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи на 16 км автодороги сполученням Городок-Рудка, за межами населеного пункту, поблизу с. Рудка Володимирецького району Рівненської області, після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобілем «AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під його керуванням, на пішохода ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що здійснив наїзд на людину та поставив своїм діянням ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, і що останній позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, маючи змогу надати потерпілому допомогу, не надав пішоходу ОСОБА_8 першу медичну допомогу, свідомо залишив його без допомоги та залишив місце події.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України, а саме: завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, підтвердив фактичні обставини справи, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що визнає свою вину в скоєнні 17.06.2019 в дорожньо-транспортної пригоди що призвела до смерті ОСОБА_8 , та залишенні потерпілого, на місці пригоди без допомоги.

В своїх показаннях в судовому засіданні зазначив, що 17.06.2019 приблизно о 22 год. 00 хв., керував належним йому автомобілем, Рухаючись автодорогою сполученням Городок-Рудка, зі сторони РОК «Біле Озеро» у напрямку с. Рудка Володимирецького району Рівненської області, відволікся від управління автомобілем, і допустив наїзд на потерпілого внаслідок власної неуважності. Не зупинився і не надав допомоги, тому що сильно злякався вчиненого. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє частково відшкодовувати потерпілій моральну шкоду, допомагати їй. Крім того, під час судових дебатів ОСОБА_6 попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що очевидцем дорожньо-транспортної пригоди вона не була, і про те, що сталось, їй відомо зі слів інших осіб. Внаслідок даної події вона втратила єдиного сина, разом з яким проживала, і який надавав їй фізичну та матеріальну допомогу, понесла матеріальну шкоду, яку їй відшкодовано, а також зазнала значних моральних страждань. Сам обвинувачений не розкаявся у вчиненому, його поведінка не свідчить, що він дійсно просить пробачення і кається. Тому потерпіла наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, виключно у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на максимальний строк.

Крім власного визнання, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, в т.ч.:

- витягом з ЄДРСР за №0000176 (т.1 а.с.18-19);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.06.2019, схемою до протоколу огляду місця ДТП та ілюстрованою таблицею, якими встановлено взаєморозташування потерпілого, речей та предметів на місці дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.24-43);

-висновком судово-медичної експертизи №53 від 25.07.2019, з якої вбачається що у потерпілого ОСОБА_8 виявлено політравму, яка призвела до смерті ОСОБА_8 на місці пригоди. Всі виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими, характерні для дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.57-59);

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серія НОМЕР_3 (т.1 а.с.74);

- протоколом огляду місця події одягу ОСОБА_8 від 20.06.2019 з ілюстрованою таблицею (т.1 а.с. 61-64);

- висновком експерта №85-мк від 12.08.2019 (т.1 а.с.70-72);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 02.07.2019, схемою та ілюстрованою таблицею (т.1 а.с. 92-99);

- протоколом огляду місця події гаражного приміщення № НОМЕР_4 (т.1 а.с. 116-126);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 , план-схемою та ілюстрованою таблицею (т.1 а.с.161-173);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу №3.1-78/19 від 22.07.2019, з якого вбачається, що гальмівна, рульова системи автомобіля AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент експертного дослідження знаходилися у справному стані; (т.1 а.с.195-200);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно-трасологічного дослідження №3.1.-79/19 від 22.07.2019, з якої вбачається, що первинне контактування автомобіля AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 із пішоходом, відбулося передньою правою кутовою частиною. В подальшому відбулося переміщення перешкоди відносно автомобіля в напрямку спереду назад відносно повздовжньої осі автомобіля та контактування із правою частиною переднього вітрового скла, правою частиною панелі даху та з склом задніх правих дверей (т.1 а.с.207-212);

- висновком судової трасологічної експертизи №1.5-240/19 від 31.07.2019 (т.1 а.с.219-238);

- висновком судової імунологічної експертизи № 731 від 02.08.2019 (т.1 а.с. 244-245);

- висновком судової дактилоскопічної експертизи № 1.3-167/19 від 18.07.2019 (т.2 а.с. 7-23);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3.1-430/19 від 29.07.2020 (т.2 а.с.35-39), з якого вбачається, що дії водія автомобіля AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху, та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди. Цим же висновком підтверджено, що водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

Кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України суд вважає правильною, і такою, що доведена у судовому засіданні.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди. Разом з тим, поведінка обвинуваченого ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи, не свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Так, обвинувачений не вжив заходів щодо примирення з потерпілим, відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди, що потерпіла підтвердила у своїх поясненнях. Про відсутність щирого каяття та активного сприяння розслідуванню злочину свідчить, зокрема, і та обставина, що обвинувачений після наїзду залишив місце події та потерпілого.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_6 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

Разом з тим, при обранні міри покарання, суд приймає до уваги не тільки висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, але й відомості про особу обвинуваченого, який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, а також враховує позицію потерпілої, і з урахуванням вказаних обставин приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкцій вказаних статей із позбавленням ОСОБА_6 права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.
При цьому слід визначити ОСОБА_6 остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у відповідності до правил ч.1, ч.2 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворої міри покарання більш суворою.
Що стосується цивільного позову, то він підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У судовому засіданні потерпіла заявила позов про стягнення матеріальної шкоди в загальному розмірі 48915 грн., яка складається з витрат на поховання 14915 грн., проведення поминального обіду 6000 грн., вартості надгробного пам`ятника 28000 грн. Цивільний позов в цій частині повністю визнано обвинуваченим, і на час судового розгляду вказані витрати відшкодовані потерпілій ОСОБА_10 , що вона та її представник підтвердили в судовому засіданні. У зв`язку з викладеним, позов в цій частині підлягає закриттю.

Потерпілою також заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн., який ОСОБА_6 визнав частково, на суму 150000 грн.

Потерпіла пояснила суду, що раптова загибель ОСОБА_8 заподіяла їй непоправної душевної травми, оскільки син був їй рідною людиною, другом, порадником, вона жила разом з ним, і син їй у всьому допомагав. Ця трагедія повністю змінила життя їх сім`ї, порушило звичні життєві зв`язки, що вимагає значних зусиль для їх відновлення.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, а в разі завдання шкоди смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілих, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, а також те, що моральна шкода завдана потерпілій ОСОБА_4 внаслідок смерті її сина, приймаючи до уваги суттєві зміни в звичайному ритмі життя позивача, пов`язані з загибеллю близької людини, суд, виходячи із принципів розумності, співрозмірності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 500000 грн.

Також у відповідності до ст.ст.122, 124, 126 КПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого судові витрати, понесені у даному кримінальному провадженню на залучення експертів.

Речовий доказ автомобіль марки AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили у відповідності до п.1) ч.9 ст.100 КПК України підлягає конфіскації в дохід держави, а арешт, накладений на нього ухвалою слідчого судді від 25.06.2020 скасуванню, як це вбачається з ч.9 ст.100, ст.174 КПК України, інші речові докази недопалок, уламки пластмаси, чоловічу туфлю, а також зразки слідів каплеподібної форми бурого кольору, об`єкти, схожі на волосся людини, зразки біологічного походження з керма та важеля коробки передач автомобіля, шість відбитків слідів рук та два відбитки слідів долонь людини, одяг потерпілого після набрання вироком законної сили слід знищити.

Прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою З цього приводу судом встановлено наступне.

Так, у відповідності до ст.ст.177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкодити кримінальному провадженню.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може перешкодити кримінальному провадженню.
Під час розгляду даного кримінального провадження судом встановлено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, який не працює, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 може ухилитись від суду та повторно вчинити злочин, що є достатньою підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На думку суду, для запобігання вказаним ризикам достатнім та необхідним запобіжним заходом є цілодобовий домашній арешт, який згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.135 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

У відповідності до ст.70 КК України остаточну міру покарання за сукупністю злочинів обрати шляхом поглинання менш суворої міри покарання більш суворою у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду, крім випадків звернення за медичною допомогою;

- прибувати на виклики до прокурора, суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 500000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 9891 (дев`ять тисяч дев`яносто одну) грн процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази автомобіль марки AUDI А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили конфіскувати, накладений на дане майно арешт скасувати.

Чотири зразки слідів каплеподібної форми бурого кольору, об`єкти, схожі на волосся людини, зразки біологічного походження з керма та важеля коробки передач автомобіля, шість відбитків слідів рук та два відбитки слідів долонь людини, зберігати при справі, недопалок цигарки, осип скла та пластмаси, демонтоване дзеркало заднього виду та його корпус, чоловічі літні туфлі, розміру 42, та речі одягу належні ОСОБА_8 знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Після проголошення, копію вироку невідкладно вручити прокурору, обвинуваченому. Направити копії вироку потерпілій, її представнику, захиснику.

Суддя:
ОСОБА_1

ОСОБА_1