Справа № 478/37/21 Провадження № 1-в/478/14/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською ВК № 93 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.
Представник Казанківської ВК № 93 та прокурор проти клопотання засудженого заперечували з підстав, не доведення засудженим свого виправлення.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17.09.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.3 ст.357 КК України та на підставі ст..ст.70, 71 КК України призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 01.12.2015 року, вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17.09.2015 року скасовано, визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.3 ст.357 КК України та на підставі ст..ст.70, 71 КК України призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На момент розгляду клопотання невідбутий строк покарання засудженого складає 9 місяців 26 днів.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній з 18.12.2015 року відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93).
Так, матеріали особової справи свідчать, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має 7 стягнень та 7 заохочень.
З витягів з протоколу № 18 від 29.08.2018 року та № 2 від 28.01.2019 року вбачається, що засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст..101 КВК України та ст.82 КК України як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до характеристики 21.01.2021 року, засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований до промислової зони установи за власним бажанням, до праці ставиться посередньо. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду.
У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. Законні вимоги представників адміністрації виконує тільки під контролем. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участь у програмі диференційованого виховного впливу почав приймати лише з 15.08.2020 року. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. Вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації колонії.
Також судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 має борг за виконавчим листом у розмірі 15791,66 грн., який погашено лише на суму 725,05 грн.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, ставленням до праці, небажанням відшкодовувати борг за виконавчим листом, зважаючи що він отримує заробітну плату, дає підстави вважати про неготовність його на даний час до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень у певному періоді не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку. Судом також враховується, що до засудженого ОСОБА_5 раніше було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові злочини.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1