У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР №0000407 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово раніше судимого, востаннє: 11.09.2015 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України - до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільненого умовно-достроково на 2 роки, 6 місяців, 26 днів,

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, , до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2015 року, та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 3 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним та необґрунтованим, оскільки, на його думку, призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений свою вину визнав повністю, під час проведення досудового розслідування давав послідовні та правдиві показання, чим сприяв розкриттю злочину, неодноразово звертався з вибаченнями до потерпілого та розкаявся у вчиненому.

Вказує, що завдяки активному сприянню обвинуваченого ОСОБА_6 розкриттю злочину, працівниками поліції були вжиті заходи щодо повернення бензопили потерпілому ОСОБА_8 . Проте, суд не взяв до уваги зазначені обставини та при призначенні покарання не врахував пом`якшуючі обставини такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також додає, що потерпілий ОСОБА_8 висловив свою думку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 якомога меншого покарання та просив суд у разі можливості призначити йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

09.11.2019 р. у вечірній час (точний час судом не встановлено), ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном повторно пройшов до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , та проник через незачинені на замок двері до приміщення гаражу, звідки таємно викрав бензопилу "Oleo - Mac" вартістю 2900 грн, належну потерпілому ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 до апеляційного суду не з`явились, надали заяви з проханням провести апеляційний розгляд без їх участі. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і апелянтом не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як зазначив апелянт.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і в період умовно-дострокового звільнення вчинив новий корисливий злочин, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Судом враховано як обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, відсутність претензій з боку потерпілого у зв`язку з поверненням викраденого майна, тобто враховані обставини, на які посилається апелянт.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, у виді позбавлення волі, що передбачено санкцією ч.3 ст. 185 КК України та у мінімальному розмірі.

Остаточне покарання визначено відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком.

Призначене ОСОБА_6 покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Отже, відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання, про що просить апелянт, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3