Єдиний унікальний № 946/5029/20
Провадження № 1-кп/946/553/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

21 серпня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000987, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Звернулися до суду із заявами про розгляд кримінального провадження за їх відсутності. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих, що не з`явилися до суду, не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), суд дійшов висновку про можливість його проведення без їх участі.

Суть питання, що вирішується
1.Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на 60 діб, строк тримання під вартою якого спливає 23 серпня 2020 року. При цьому в клопотанні прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Встановлені судом обставини
2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підтримали клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. При цьому захисник ОСОБА_5 послався на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, але матеріали справи не містять доказів його винуватості, а тому немає обґрунтованої підозри для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду правопорушень ще у 2018 році, і за цей час слідство не встановило, що він впливав на когось чи ухилявся від слідства. Захисник ОСОБА_6 повністю підтримав захисника ОСОБА_5 , і також додав, що, коли він приймав участь ще у 2018 році у провадженні як захисник, то огляди за епізодами обвинувачення за ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК були проведені з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим проводилася перевірка законності дій поліцейських.

3.01 квітня 2020 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК. 03 квітня 2020 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області постановив ухвалу про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 травня 2020 року, при цьому слідчим суддею була встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.

4.В подальшому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжувався у встановленому КПК порядку, та спливає 23.08.2020 р. При цьому слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

5.Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
6.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.
7.За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 3 ст. 315 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
8.При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
9.При вирішенні клопотання прокурора, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого (26 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не має постійного місця роботи та навчання, не одружений, не має й утриманців. Суд враховує, що ОСОБА_3 має дві не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних тяжких корисливих кримінальних правопорушень, за вчинення яких покарання відбував в місцях позбавлення волі, і у даному кримінальному провадженні знов обвинувачується у вчиненні чисельних нових умисних тяжких корисливих злочинів.

10.Що стосується наявності обґрунтованої підозри, то слід зазначити, що за змістом глави 18 розділу II КПК, це є однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, але з урахуванням положень кримінального процесуального законодавства на цій стадії кримінального провадження (підготовче судове засідання) суд позбавлений можливості досліджувати будь-які докази винуватості або невинуватості обвинуваченого, що прямо заборонено абз. 7 ч. 4 ст. 291 КПК, та робити висновки про наявність обґрунтованої підозри. Також, висловлення судом думки щодо наявності обґрунтованої підозри без ухвалення вироку суперечитиме загальним засадам кримінального провадження. Тому в цій частині щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд повністю покладається на висновки, зроблені слідчими суддями під час вирішення ними питань про застосування запобіжного заходу та про продовження строку тримання під вартою.

11.Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини під обґрунтованою підозрою слід розуміти наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16.10.2001 р., п. 34). Обґрунтована підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11.07.2001 р., п. 45). Саме тому суд відкидає посилання сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, оскільки, як було наведено, наявність обґрунтованої підозри, що є необхідним для застосування запобіжного заходу, не є тотожним доведеності вини, що є необхідним вже для ухвалення обвинувального вироку та призначення покарання обвинуваченому.

12.На думку суду, прокурором не доведено продовження існування ризику того, обвинувачений ОСОБА_3 може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК. Так, в обґрунтування наявності цього ризику прокурор посилається тільки на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, але при цьому не наводить жодної обставини та доказу на його підтвердження, які би свідчили про реальність існування цього ризику. Так, судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 від органів досудового розслідування не переховувався, у розшуку не передував, судом не надавався дозвіл на його затримання з метою приводу, а він був затриманий згідно ст. 208 КПК без дозволу суду безпосередньо після кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Тому суд відкидає посилання прокурора на наявність цього ризику.

13.Разом з цим, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК, не допитані свідки, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, останній, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на свідків шляхом погроз або вмовлянь з метою ухилення від покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується. Про наявність цього ризику також вказують і обставини про те, що деякі свідки є знайомими обвинуваченого, а відносно одного свідка вжито заходів захисту, та, знаходячись на свободі, обвинувачений може вживати заходи щодо ідентифікації цього свідка з метою вплинути на зміну ним своїх показів. Тому доведено, що на даний час не зменшився ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

14.Те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, після нетривалого часу після відбуття покарання за вчинення також умисних тяжких корисливих кримінальних правопорушень, а також те, що обвинувачений не має місця роботи, а, отже, і джерел для існування, свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в даному випадку доведено, що і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, також не зменшився.

15.Отже, незважаючи, що прокурором не доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, але зазначені обставини кримінального провадження про продовження існування доведених ризиків свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на свободу.

16.Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , того, що доведені ризики не зменшилися, а судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, до 20 жовтня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 331, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 20 жовтня 2020 року.

3.Строк дії наявної ухвали закінчується 20 жовтня 2020 року.

4.Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1