ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/507/20 Справа № 711/4875/16-к Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання

прокурора

ОСОБА_5

ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , релігійної громади Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі ОСОБА_12 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволення клопотання про скасування арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

До Придніпровського районного суду м.Черкаси звернулася адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , релігійної громади Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі ОСОБА_12 з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим суддею Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.01.2016 року, в справі № 712/818/16-к було накладено арешт на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності зокрема заявнику та іншим особам. Підставою для задоволення даного клопотання було те, що дане майно є доказом в кримінальному провадженні, що є ризики його відчуження, а також, необхідінсть в його арешті передбачена ще й тим, що в приміщеннях ведуться ремонті роботи, що в свою чергу свідчить про необхідність в його арешті. Вироком від 06.07.2016 року в справі № 711/4875/16-к було засуджено ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та було визнано винними у скоєнні злочинів у кримінальному провадженні № 0000552, в якому і було накладено арешт на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . Питання про арешт майна, на виконання вимог ч.4 ст.174 КПК України суд при винесенні вироку не вирішив.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.08.2019 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси було залишено в силі, а питання про арешт майна, вірніше його скасування судом не вирішено. 06.02.2019 року Придніпровським районним судом була винесена Ухвала про відмову в задоволенні клопотання про знаття арешту з тих підстав, що не було подано Ухвалу суду, якою було накладено арешт в оригіналі, а була подана копія з реєстру судових рішень, і з цих підстав суд не в змозі ідентифікувати дані вказані в клопотанні та в Ухвалі про арешт майна. Також було відмовлено в зв`язку з тим, що у адвоката ОСОБА_7 не підтверджений обсяг повноважень відносно інших співвласників майна, які вказані в Ухвалі суду. Наразі до клопотання додано Договора про надання правової допомоги на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , РГ ІПЦ «Семи Архангелів». Також повідомляю, що в матеріалах справи 0000552 наявні повноваження ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) прізвище було змінено в зв`язку з укладенням шлюбу, на представництво інтересів вищенаведених осіб. Крім того, на підтвердження права власності заявників, суду надано витяги з Державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно згідно яких заявники являються власниками майна на яке накладено арешт. Враховуючи викладене, та той факт, що в даній ситуації, при винесенні вироку, питання про скасування арешту на майно судами вирішено не було, вирок набрав законної сили, а існування арешту порушує право на розпорядження майном, тому арешт в межах даної справи підлягає до безсумнівного його скасування.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2020 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні клопотання.

Суд мотивував рішення про відмову у задоволенні клопотання, тим, що майно, яке зазначено в клопотанні про скасування арешту, згідно встановлених фактів під час судового розгляду кримінального провадження № 0000552 було предметом розгляду кримінального провадження та доведено, що воно здобуте ОСОБА_13 злочинним шляхом. Спір щодо права власності на даний час не розв`язаний, відсутнє рішення по виділеному кримінальному провадженню, щодо незаконних дій державного реєстратора при реєстрації права власності на заявників, а тому питання щодо скасування арешту є передчасним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати увалу, мотивуючи свої вимоги тим, що суд повинен був закрити провадження і роз`яснити право звернутися до суду в порядку цивільної юрисдикції, оскільки допущено порушення правил підсудності.

Крім того, зазначає, що суд при винесенні вироку задовольнив вимоги цивільних позивачів, на суму вартості майна, яке було предметом кримінального провадження. Тобто, права потерпілих, на думку апелянта, відновлені, таким способом яким вони вимагали від суду вартісним. Звертає увагу, що суд встановивши в ухвалі факт, що спір про право власності не вирішено, вийшов як за межі заявлених вимог заявників, так і за межі формулювання обвинувачення. Наголошує, що питання оскарження прав заявників на майно було предметом розгляду цивільних та адміністративних справ, за рішеннями яких в задоволенні позовних заяв потерпілих в кримінальному провадженні було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянта, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення без змін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2020 року відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.01.2016 року, в справі № 712/818/16-к було накладено арешт на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 . Мета накладення арешту запобігання його відчуження.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2018 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.08.2019, визнано винними та засуджено ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у скоєнні злочинів у кримінальному провадженні № 0000552, в якому і було накладено арешт на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . Крім того, вироком цивільний позов задоволено частково. Вирішено стягнути із ОСОБА_13 на користь редакції газети «Село і Люди» на відшкодування шкоди 1 428 245 грн.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, на яку посилається адвокат ОСОБА_7 звертаючись з клопотанням про зняття арешту, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

В даному випадку вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2018 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.08.2019, ОСОБА_13 визнано винним та засуджено. Задоволено частково цивільний позов, шляхом стягнення із ОСОБА_13 на користь редакції газети «Село і Люди» на відшкодування шкоди 1 428 245 грн.

Враховуючи викладене, безпідставним є твердження адвоката ОСОБА_7 щодо не вирішення судом при винесенні вироку питання скасування арешту майна у відповідності до вимог ч.4 ст.174, оскільки судом винесено обвинувальний вирок, яким також задоволено частково цивільний позов на суму 1 428 245 грн.

На час розгляду клопотання, як вірно зазначив суд, відсутні підтверджуючі докази відшкодування ОСОБА_13 даної шкоди.

Крім того, питання скасування арешту майна, яке передбачено ст. 174 КПК України допускається на стадії досудового розслідування та розглядається слідчим суддею, або під час судового провадження, та розглядається судом.

Питання, які виникають під час виконання вироків суду вирішуються в порядку ст.ст.537, 539 КПК України, чим вірно керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тому посилання адвоката ОСОБА_7 при зверненні з клопотанням на ч.4 ст.174 КПК України, як на правову підставу для скасування арешту майна, є безпідставними.

Крім того, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2018 року встановлено, що незважаючи на те, що редакція газети «Село і люди» не зареєструвала право власності на зазначені у вироку приміщення, проте, суд прийшов до висновку, що вбудовано-прибудовані приміщення і підвальні приміщення, розташовані в АДРЕСА_1 , належали на праві власності редакції цієї газети.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно, оскільки, майно, яке було зазначено в клопотанні було предметом судового розгляду кримінального провадження та доведено, що воно здобуте ОСОБА_13 злочинним шляхом, питання щодо права власності на даний час не вирішено, а доводи апелянта про протилежне будь-якими доказами не підтверджені і є передчасними.

Колегія суддів також звертає увагу апелянта на помилковість доводів апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності справи.

Так, мотивуючи порушення правил підсудності, апелянт посилається на позицію Великої палати, а саме, на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду №372/2904/17-ц від 15 травня 2019 року, з якої вбачається, що постановою старшого слідчого СВ УБОЗ ГУ МВС України в Київській області від 24 грудня 2010 року відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, а кримінальну справу, порушену за фактом, закрито з цієї ж підстави. Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Тобто, арешт накладений на майно згідно даної постанови, відбувався за нормами діючого на той час КПК України 1960 року.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.11.2019, де зазначено, що відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом. Тому на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Суд кримінальної юрисдикції компетентний розглядати цивільний позов лише разом з кримінальною справою, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком, і лише у разі, якщо його заявляє особа, котра зазнала матеріальної шкоди від злочину і пред`являє вимогу про її відшкодування до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за його дії.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Отже, висновки Верховного Суду, про які зазначає апелянт, стосуються підвідомчості розгляду питань по скасуванню арешту майна, який було накладено за нормами КПК України 1960 року, які дійсно належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Проте, в даному кримінальному провадженні арешт на майно накладено за нормами КПК України 2012 року, а тому розгляд питань пов`язаних з скасуванням арешту майна належить вирішувати саме в порядку кримінального судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , релігійної громади Істинно-православної церкви «Семи архангелів» в особі ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволення клопотання про скасування арешту на майно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді -