Номер провадження: 11-кп/813/34/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарі судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 навирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.05.2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001356 від 15.08.2017 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення, з 16.08.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з 16.08.2017 року.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що 15.08.2017 приблизно, о 19:00 год., шляхом пошкодження вхідних воріт проник на територію приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_10 , яка зайшла до будинку.
ОСОБА_9 також зайшов до будинку, погрожуючи ОСОБА_10 камінням, яке тримав у руці почав вимагати в неї гроші в розмірі 200 гривень, остання вирвалася від нього та побігла до кімнати, де на той момент знаходились ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_12 .
Після чого, ОСОБА_9 , взяв на кухні кухонний ніж, зайшов до кімнати, де знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_12 , та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, продовжував вимагати гроші в розмірі 200 гривень, при цьому взяв ОСОБА_10 за волосся кинув на ліжко та замахнувся на неї ножем. В цей момент неповнолітня ОСОБА_12 закричала та ОСОБА_9 підійшов до неї, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що нападник відволікся, вибігла по допомогу.
ОСОБА_9 , приставивши ніж до горла неповнолітньої ОСОБА_12 , продовжив вимагати гроші.
Далі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , скориставшись необачністю ОСОБА_9 , вибігли з будинку на двір, де вже знаходились співробітники поліції, які зайшли до будинку та затримали ОСОБА_9 .
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст. 187 КК України на ст. 356 КК України, посилаючись на те, що вирок суду є необґрунтованим, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначене покарання є занадто суровим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, так як обвинувачений нікому не погрожував застосуванням насильства, каміння та ніж він взяв для захисту від собаки, яка його покусала у дворі.
Обвинувачений прийшов додому до ОСОБА_13 з метою забрати борг, що підтверджується показаннями самого ОСОБА_13 , який підтвердив, що дійсно у нього був борг перед ОСОБА_9 , а також показаннями ОСОБА_12 , яка поясняла про те, що ОСОБА_9 приходив з метою повернення боргу.
В обґрунтування того, що призначене покарання є занадто суровим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого захисник посилається на те, що обвинувачений раніше не судимий, під час досудового розслідування та судового розгляду давав послідовні правдиві показання, щиро кається, не зник з місця злочину, має постійне місце проживання і реєстрації та працював по найму, де позитивно характеризується, матір померла, він має на утриманні батька пенсіонера.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст. 187 КК України на ст. 296 КК України та додатково дослідити речові докази, а саме протокол огляду місця події від 15.08.2017 року, висновок експерта від 18.09.2017 року, висновок експерта від 17.08.2017 року та протокол медичного огляду від 15.08.2017 року, оскільки зазначені докази не були досліджені судом. Стороною обвинувачення не доведений мотив та мета у розбійному нападі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії з ч.3 ст. 187 КК України на ст. 356 КК України, так як у нього не було мети вчинити розбійний напад, так як він прийшов до ОСОБА_13 з метою забрати борг. Він нікому не погрожував у застосуванні насильства, каміння та ніж він взяв для захисту від собаки, яка його покусала у дворі.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали та уточнили апеляційні скарги, просили вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст. 187 КК України на ч.1 ст.296 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення,встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
Доводи апеляційних скарг, уточнених та підтриманих захисником та обвинуваченим, про те, що дії обвинуваченого неправильно кваліфіковані з ч.3 ст. 187 КК України, у ОСОБА_9 був відсутній умисел та мотиви на вчинення цього злочину, так як обвинувачений прийшов до потерпілих додому отримати борг, не підтверджуються, як зазначають апелянти, а спростовуються показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 та свідка-очевидця ОСОБА_11 , які є прямими доказами у кримінальному провадженні, а також документами, які судом першої інстанції були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, на підставі яких суд правильно встановив доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Зокрема, неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що перебувала разом з іншими потерпілими у дворі її подруги ОСОБА_14 по вул. Москеті. Вони почули гуркіт воріт, ОСОБА_10 забігла до кімнати будинку, слідом за нею до кімнати забіг ОСОБА_9 , який повалив її на ліжко та крутив перед нею ножем. Вони злякалися та почали кричати. Чоловік підійшов до них, погрожував ножем та вимагав гроші, потім сказав їм йти з ним. Коли вони виходили приїхала поліція.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_9 виламав калітку, на нього накинулась собака, яку вона відпустила. ОСОБА_9 вдарив собаку каменем по голові та забіг в дім до кімнати ОСОБА_15 , почав там все громити, бити посуд та приставив до горла ОСОБА_10 ніж, він спочатку вимагав гроші в розмірі 50 гривень, а потім 200 гривень.
Показання потерпілої та свідка об`єктивно підтверджуються наступними документами та висновками експерта.

Згідно рапорту інспектора роти 4 батальону 3 УПП м. Одеси ОСОБА_16 екіпаж прибув за адресою: м. Одеса, вул. Москеті, 16, де був виявлений ОСОБА_9 , який йшов в сторону екіпажу з кухоним ножем у руках. На вимоги викинути ніж реагував неадекватно, але після попердження кинув ніж на землю, після чого був затриманий та доставлений до Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області.
Також винність ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих, з проникненням у приміщення, підтверджується протоколами слідчого експерименту від 28.09.2017 року, з застосуванням відеофіксації, за участю потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 та дисками відеозапису, так як потерпілі розповіли на показали на місці злочину яким чином обвинувачений вчиняв розбійний напад, пояснення останніх повністю узгоджуються з іншими доказами по справі.
Так, з протоколу огляду місця події, з фототаблицею від 15.08.2017 р. вбачається, що був виявлений та вилучений кухонний ніж з пластмасовою ручкою, перев`язаною ізолентою синього кольору, а також каміння зі слідами бурого кольору, які вилучені разом з змивами речовини бурого кольору.
З висновку експертизи № 762 від 17.08.2017 року вбачається, що не виключається походження крові від підозрюваного ОСОБА_9 на камінні, вилученому під час огляду місця події.

Доводи сторони захисту про те, що на дослідження експерта був наданий ніж, який відрізняється за розміром, зазначеним при вилученні в протоколі огляду місця події, суд до уваги не приймає, так як ніж збігається за його характерними описами в цих процесуальних документах.

Крім того, застосування ножа при вчиненні злочину підтверджують все потерпілі та свідки-очевидці події злочину при проведенні всіх процесуальних дій, а також в поясненнях в судовому засіданні, а сам обвинувачений не заперечує, що взяв на кухні потерпілих ніж ніби то для захисту від собаки.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в зазначеному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм правильну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям.
Доводи апеляційних скарг про те, що у обвинуваченого був відсутній умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у інше приміщення, спростовуються зазначеними доказами, якими беззаперечно підтверджено вчинення з прямим умислом проникнення обвинуваченого до кімнат будинку, застосування ножа при вимогах надати йому грошові кошти.
В апеляційних скаргах не зазначено, а під час її розгляду апеляційному суду не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілого, свідків та інших досліджених судом документів.
Зазначені процесуальні документи були дослідженні при судовому розгляді кримінального провадження, в судовому засіданні їм дана належна оцінка, як таким, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційних скаргах про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на припущеннях, підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України, передбачених законом підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст. 296 КК України апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину та особу винного, зокрема, що він має постійне місце проживання і реєстрації, працював по найму де позитивно характеризується, а також інші обставини, зазначені в апеляційних скаргах.
У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції не встановив обставини, що пом`якшують покарання.

Також у відповідності до вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив обставини, що обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину щодо малолітньої та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді нижчої межі санкцій ч.3 ст. 187 КК України, зокрема у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд безпідставно не визнав щире каяття тадавання обвинуваченим правдивих показань, як обставини, що пом`якшують покарання, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обвинувачений фактично не визнає вину у інкримінованому йому злочині, що виключає наявність зазначених обставин, що пом`якшують покарання.
Доводи в апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував всіх даних про особу обвинуваченого, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого, у тому числи на які посилається обвинувачений та захисник в своїх апеляційних скаргах.

Під час апеляційного розгляду, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів, які б свідчили про наявність будь-яких інших обставин, що пом`якшують покарання.

Апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, не встановлено.
При таких обставинах, з урахуванням положень ст.ст.407,409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, оскільки доводи апеляційних скарг про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та призначене покарання є занадто сурове та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для зміни вироку суду не вбачається.
Керуючись вимогами ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.05.2019 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 23.10.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3