Справа № 473/1785/18
Номер провадження1-кп/473/24/2020
ВИРОК
іменем України

"29" липня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження № 0000742 за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2014 року Овідіопольським районним судом за ч.3 ст.187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 20.01.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- 05.12.2016 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі(покарання відбуте повністю);

- в скоєні злочину, передбаченого ст.392 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Вознесенська ВК (№72)», 23 квітня 2018 року, близько 15.30 години, умисно вчинив напад на представника адміністрації установи - старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Вознесенська ВК (№ 72)» капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 . Так, під час обшуку кімнати для приймання їжі відділення СПС № 3, капітан внутрішньої служби ОСОБА_5 , виявив під столом схованку мобільних телефонів у кількості 8 штук та вилучив їх, оскільки мобільні телефони, згідно ст. 102 КВК України і додатку 6 до п. 3 розділу III «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014року (чинних в той час), відносяться до переліку предметів, зберігання яких засудженими заборонено. Однак, засуджений ОСОБА_13 , з метою припинення законної службової діяльності представника адміністрації установи, перешкоджання виконанню ОСОБА_5 своїх службових обов`язків та повернення вилучених мобільних телефонів, здійснив напад на старшого оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи «Вознесенська ВК (№ 72)» капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 ,а саме, схопивши його ззаду за шию, охопив своєї лівою рукою, а правою рукою схопив за передпліччя правої руки ОСОБА_5 та повалив останнього на землю, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці шиї саден в ділянці правого колінного суглобу та пошкодив формений одяг, чим дезорганізував роботу виправної установи.
Обвинувачений ОСОБА_13 винним себе в скоєні злочину, передбаченого ст.392 КК України не визнав і на підставі ст.63 Конституції України відмовився від дачі пояснень відносно себе.

Але вина обвинуваченого ОСОБА_13 , в скоєні злочину, передбаченого ст.392 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що він є старшим оперуповноваженим Вознесенської ВК-72. 23.04.2018 року приблизно о 15.30 він разом з іншими співробітниками колонії ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими співробітниками колонії, пішов до секції №8 відділення №3 з метою відпрацювання інформації про те, що засуджені зберігають заборонені речі мобільні телефони. В кімнатах засуджених нічого знайдено не було. Тоді ОСОБА_5 пішов до кімнати приймання їжі та там знайшов 8 мобільних телефонів. ОСОБА_5 забрав їх та поклав до кишень та почав виходити з території відділення. Виходив він останнім, так як інші співробітники вже вийшли з території відділення та були за територією локального сектору. У внутрішньому дворику ОСОБА_5 наздогнав засуджений ОСОБА_13 та почав вимагати, щоб потерпілий повернув його мобільний телефон. Коли ОСОБА_5 повернувся до ОСОБА_13 той схопив потерпілого за шию та почав забирати мобільний телефон та повалив на землю. В цей час до ОСОБА_5 підбігли також інші засуджені та почали забирати мобільні телефони. Всі вилучені телефони у ОСОБА_5 забрали. Також під час бійки, ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження та пошкоджений його формений одяг. Завдані збитки були відшкодовані ОСОБА_5 , тому претензій матеріального та морального характеру він до ОСОБА_13 не має.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він є начальником відділення Вознесенської ВК 72. В квітні 2018 року за наказом чергового Вознесенської ВК-72, був проведений обшук у секції №8 відділення №3. Разом з ним в обшуку приймали участь ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Під час обшуку нічого знайдено не було і ОСОБА_16 пішов до виходу з сектору, а ОСОБА_5 ще залишався. Через деякий час ОСОБА_17 побачив, що ОСОБА_5 виходив з приміщення відділення, а за ним йшов ОСОБА_13 та вимагав, щоб потерпілий повернув його мобільний телефон. Коли ОСОБА_5 вже підходив до виходу з сектору на нього накинувся ОСОБА_13 , схопив за шию та повалив обличчям донизу. ОСОБА_13 почав кричати іншим засудженим Забирайте в нього телефони. В цей час всі інші працівники колонії вже були за межами сектору і їх розділяла решітка.. ОСОБА_16 та інші працівники почали пробиватись до території сектору Решітку їм відкрив працівник колонії ОСОБА_18 . Засуджені не пропускали працівників колонії до ОСОБА_5 , але їм вдалось пробитись, після чого засуджені розійшлись.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він є начальником відділення соціально-правової та психологічної служби Вознесенської ВК 72. В 2018 році, дату та місяця він не пам`ятає, від керівництва колонії надійшла вказівка співробітникам провести обшук в секції №8 відділення №3. Під час обшуку нічого не було виявлено та співробітники колонії пішли до виходу з локального сектору, а ОСОБА_5 залишився. Коли ОСОБА_14 та ОСОБА_16 були вже за територією сектору, ОСОБА_14 побачив, що йде ОСОБА_5 а позаду нього йшов ОСОБА_13 та вимагає віддати йому телефон. Потім ОСОБА_13 схопив ОСОБА_5 , повалив на землю та намагався відібрати мобільний телефон. Вони почали прориватись до ОСОБА_5 , але засуджені не давали їм змоги пройти. Потім засуджені розійшлись, а ОСОБА_5 розповів ОСОБА_14 про те, що він знайшов в приміщенні мобільні телефони, які в нього забрали засуджені.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він є молодшим інспектором Вознесенської ВК-72. 23.04.2018 року він знаходився в добовому наряді. Біля 16.00 год. до відділення 2,3 зайшли оперуповноважені Вознесенської ВК 72 для проведення обшуку, серед них був і ОСОБА_5 . ОСОБА_18 чекав біля дверей. Потім всі, крім ОСОБА_5 вийшли. Через деякий час ОСОБА_18 побачив, що іде ОСОБА_5 та почав відкривати двері до сектору. ОСОБА_5 тримав в руках мобільний телефон. За ним вискочив засуджений ОСОБА_13 , який біг за потерпілим, потім він схопив ОСОБА_5 за руку та за шию зі словами Віддай мені та повалив потерпілого, той впав на землю обличчям донизу, а ОСОБА_13 впав на нього зверху. ОСОБА_18 відкрив двері сектору і туди зайшли співробітники колонії. Засуджені намагались їх відтіснити, але вони все ж таки прорвались до ОСОБА_5 . Формений одяг ОСОБА_5 був розірваний на обличчі були садна.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він є молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки Вознесенської ВК-72. В квітні 2018 року біля 16.00 год. оперуповноважені проводили обшуку у відділеннях. В цей час ОСОБА_19 був на території житлової зони, але за межами локальної зони, де він ніс службу. Оперуповноважені вийшли і у відділенні залишився лише ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_5 виходив , за ним біг засуджений ОСОБА_20 і між ними виникла перепалка. ОСОБА_13 схопив ОСОБА_5 та повалив його на землю. ОСОБА_5 лежав обличчям донизу, а ОСОБА_13 зверху. В цей час на подвір`я сектору забігли ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та ще хтось зі співробітників колонії. Засуджені не давали їм пройти. В цей момент свідок бачив, що ОСОБА_5 лежав на землі, а ОСОБА_13 лежав на ньому зверху. Коли вони добрались до ОСОБА_5 , то свідок побачив, що одяг потерпілого був розірваний.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що він відбуває покарання у Вознесенській ВК - 72. У 2018 році навесні він перебував в приміщенні приймання їжі відділення №3. Там ОСОБА_22 на прохання ОСОБА_13 сховав мобільні телефони. Потім в цій кімнаті проводився обшук і співробітник колонії ОСОБА_5 знайшов ці телефони та забрав їх. ОСОБА_22 про це повідомив зразу ОСОБА_13 і той пішов за ОСОБА_5 , що було далі свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що він у 2018 році відбував покарання у Вознесенській ВК-72 разом з ОСОБА_13 . В один з днів ОСОБА_13 десь зник і потім свідок дізнався, що ОСОБА_13 вже в СІЗО. Про конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 йому нічого невідомо, бо в той день свідок грав в колонії у футбол.

Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що в той день під час проведення обшуку в секції співробітник колонії ОСОБА_5 знайшов та забрав мобільні телефони. При цьому був присутній ОСОБА_13 , який сказав ОСОБА_5 : « ОСОБА_25 , віддай телефони», після чого вони пішли, як вважає свідок до чергової частини колонії.

Згідно довідок начальника відділу по роботі з персоналом Вознесенської ВК №72 №4/529, 4/528 від 08.05 2018 року ОСОБА_5 проходить службу в органах та установах Державної кримінально-виконавчої служби України Миколаївської області на посаді старшого оперуповноваженого оперативного відділу державної установи Вознесенська виправна колонія №72 з 10.05.2016 року та перебував на робочому місці з 05 год. 52 хвил. 23 квітня 2018 року по 00 год. 25 хвил. 24 квітня 2018 року, згідно системи контролю доступу Золоті ворота,т.1 а.с. 57-58.

Відповідно до акту вибіркового обшуку відділення СВПС №3 Вознесенської ВК 72 від 23.04.2018 року, в схованці під столом для приймання їжі виявлені заборонені речі, а саме вісім мобільних телефонів, які не вдалось вилучити, через те, що засуджений ОСОБА_13 та інші засуджені забрали їх силою в локальному секторі СВПС №3, т.1 а.с.56.

Факт наявності у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ступінь тяжкості та механізм утворення, підтверджуються висновком експерта №198 від 02.05.2018 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці шиї, сліди від саден в ділянці правого колінного суглобу (виникли внаслідок загоєння саден), які виникли від дії тупого предмету, як з обмеженою так і необмежено контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність тілесних ушкоджень в час вказаний потерпілим 23.04.2018 року біля 15.30. Не виключається вірогідність утворення саден в ділянці правого колінного суглобу внаслідок падіння з положення стоячи та удару об тверду поверхню. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень,т.1 а.с.61-62.

Згідно протоколу огляду місця події від 24.04.2018 року з таблицею зображень, в службовому кабінеті №22 Вознесенського ВП ГУНП, ОСОБА_5 добровільно видав для огляду камуфляжні штани. При огляді яких з правого та лівого боків були виявлені пошкодження внутрішніх кишень, які визнані речовим доказом за даним кримінальним провадженням. а.с.63-65, 67.

Відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_5 від 24.04.2018 року, він отримав від працівників поліції для зберігання належні йому камуфляжні штани, т.1 а.с.66.

Згідно проколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2017 року з таблицею зображень, потерпілий ОСОБА_5 відтворив обставини нападу на нього на території Вознесенської ВК №72 засудженого ОСОБА_13 , які відповідають фактичним обставинам справи, т.1, а.с.74-78..

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника про те, що вина обвинуваченого в скоєні даного злочину не доведена, так як докази надані прокурором є сумнівними та недопустимими доказами, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Безпосередньо в судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що коли він повернувся до ОСОБА_13 той схопив потерпілого за шию та почав забирати мобільний телефон та повалив на землю, під час бійки він отримав тілесні ушкодження і був пошкоджений його формений одяг. Пояснення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які безпосередньо бачили напад ОСОБА_13 на ОСОБА_5 об`єктивно співпадають з поясненнями ОСОБА_5 та узгоджуються з ними.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_6 що є недопустимими доказами в даному кримінальному провадженні рапорт помічника чергового Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_26 та рапорт старшого оперуповноваженого Вознесенської ВК-72 ОСОБА_5 , то відповідно до ч.2 ст.84 КПК України процесуальним джерелом доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів, тоді як рапорт працівника правоохоронного органу до джерела доказів не відноситься.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги доводи захисника про те, що висновок експерта №198 від 02.05.2018 року є недопустимим доказом, так як відсутні дані в даному висновку про те, що ОСОБА_5 був присутній при проведенні експертизи, а також, що експертом в висновку не зазначені докази наявності тілесних ушкоджень. Але, як зазначено у висновку експерта, тілесні ушкодження ОСОБА_5 експертом встановлені об`єктивно, що свідчить про те, що тілесні ушкодженні виявлені експертом безпосередньо під час огляду ОСОБА_5 .

Судом не приймаються доводи захисника обвинуваченого про те, що протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 не відкривався стороні захисту, так як дані щодо проведення слідчого експерименту саме з потерпілим ОСОБА_5 відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування №0000742. Але це не відповідає дійсності, так як в пункті 9 реєстру при зазначені проведених під час досудового розслідування процесуальних дій зазначено, що 23.05.2018 року був проведений слідчий експеримент, що відповідає даним протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 23.05.2018 року. Крім того, жоден з захисників обвинуваченого ОСОБА_13 , не зазначав про те, що йому не відкривався та не надавався для ознайомлення протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 .

Крім того, захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_13 жодним чином не вчиняв будь яких дій, які дезорганізовували роботу установи виконання покарань, так як дії ОСОБА_13 жодним чином не вплинули на роботу Вознесенської ВК -72, але, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст..392 КК України полягає в слідуючому: 1) тероризування засуджених у установах виконання покарання; 2) напад на адміністрацію;3) організація організованої групи; 4) активна участь в організованій групі.

Під нападом на адміністрацію слід розуміти вчинення насильницьких дій (незаконне позбавлення волі, заволодіння зброєю, застосування побоїв, застосування мордувань, катувань, заподіяння тілесних ушкоджень), а також погрозу застосування насильства, щодо представників адміністрації (хоча б одного з них), у зв`язку з їхньою службовою діяльністю.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_13 спричинив старшому оперуповноваженому оперативного відділу Державної установи «Вознесенська ВК (№ 72)» капітану внутрішньої служби ОСОБА_5 , під час виконання ним службових обов`язків, тілесні ушкодження, що підтверджується, як поясненнями самого потерпілого, так і поясненнями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та висновком експерта №198 від 02.05.2018 року, отже в діях ОСОБА_27 є ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст..392 КК України

Що ж стосується пояснень свідка ОСОБА_28 про те, що ОСОБА_5 жодних мобільних телефонів не вилучав, а просто запросив ОСОБА_13 піти з ним до чергової частини з невідомих причин і він бачив, як вони йшли до чергової частини без жодних інцидентів , а також поясненням ОСОБА_24 в частині того, що він бачив, як ОСОБА_13 та ОСОБА_5 пішли до чергової частини, і жодних конфліктів чи нападів на ОСОБА_5 не було, то судом вони не можуть бути прийняті до уваги, так як вони протирічать один одному, а також поясненням інших свідків по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення доведено в повному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_13 , які виразилися в нападі на адміністрацію, вчиненим особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, належить кваліфікувати за ст. 392 КК України. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 згідно зі ст.66 КК України, є часткове добровільне відшкодування, завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи прокурора про те, що в діях ОСОБА_13 мала місце така обставина, яка обтяжує його покарання, як вчинення злочину у зв`язку виконанням потерпілим свого службового обов`язку, так як згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_13 вчинив напад на адміністрацію колонії, вчинений особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому, напад на адміністрацію ( службову особу), є складовою об`єктивної сторони вчинених обвинуваченим дій. Відповідно до вимог ч.4 ст.67 КК України згідно яких якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального кодексу України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є тяжкий злочин, обставини скоєння даного злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, те, що він неодноразово судимий, негативно характеризується, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_13 повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбачених ст.392 КК України.
Суд вважає, що, дане покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 про відшкодування збитків, завданих злочином, а саме витрат потерпілого, понесених в зв`язку з пошкодженням форменого одягу в сумі 4 500 грн. та завданої потерпілому моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Під час судового засідання потерпілий відмовився від своїх позовних вимог, так як шкода йому відшкодована.
Долю речового доказу вирішити на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_13 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.392 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_13 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_13 обчислювати з 29 липня 2020 року. Зарахувати в строк відбуття ОСОБА_13 покарання строк тримання його під вартою з 27 лютого 2020 року до 28 липня 2020 року включно.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, відмовити.

Речові докази по справі: штани камуфляжного кольору, які передані на зберігання ОСОБА_5 , залишити йому, як власнику.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд засудженим ОСОБА_13 протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку, усіма іншими учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його проголошення..

Суддя: ОСОБА_1