Справа № 279/5538/14-к
У Х В А Л А

26.11.2020 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі :

головуючої: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

з секретарем судового засідання ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овручі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000428 від 27.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 діб та клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які мали місце під час обрання та продовження запобіжного заходу, продовжують існувати. Ухвалою колегії суддів Овруцького районного суду 30 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 листопада 2020 року включно, а обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 28 листопада 2020 року.

До вказаного строку судовий розгляд справи не може бути завершений.

Прокурор в судовому засіданні своє клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечили проти клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У рішенні «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

На даний час існує нагальний публічний інтерес в тому, щоб дане кримінальне провадження було розглянуто і прийняте остаточне рішення у справі.

Ризик це ступінь імовірності певної негативної події, яка може відбутися у певний час або за певних обставин, тобто можлива подія, поява якої має ймовірний і випадковий характер та зумовлює неба жані наслідки для учасника відповідних правовідносин.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку особливо тяжких злочинів, які караються позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним ув`язненням, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він ніде не працював, раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_6 , особливості проявів його особистих якостей та його поведінку, суд приходить до переконання, що існує надто висока ймовірність того, що він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення , що матиме наслідком невиправдане об`єктивними чинниками перешкоджання розгляду кримінального провадження судом, що, безсумнівно, є небажаним наслідком для всіх без винятку учасників провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що істинні вимоги публічного інтересу в сукупності з правами потерпілих переважають над правом обвинуваченого на особисту свободу.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд вважає, що не зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тому є підставі для продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статями 177, 178, 181, 194, 196, 331, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто до 24 січня 2021 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 24 січня 2021 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до Овруцького районного суду Житомирської області;

2) заборонити цілодобово залишати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу суду.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, уповноваженій особі слідчого ізолятору, та передати для виконання в частині запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту працівникам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме до Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Овруцький районний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3