Справа № 473/4300/20
Номер провадження1-кп/473/97/2021
ВИРОК
іменем України

"14" січня 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001230 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, громадянин України, українець, з базовою середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий згідно із вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.05.2015 року за ч.2 ст.156 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 24.04.2019 року був звільнений з ВК №72 в Миколаївській області умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 7 місяців 5 днів, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2020 близько 05 год. 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом «Yamaxa Gear» чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 вартістю 9450 гривень, який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_6 та зберігався на території огородженого подвір`я квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом «Yamaxa Gear», чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 ОСОБА_4 24.11.2020 близько 05 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, пошкодив хвіртку огородження подвір`я квартири АДРЕСА_2 , а саме зняв її з пазів, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів умисно викотив скутер за територію подвір`я та направився з ним в напрямку вул.Одеської в м.Вознесенськ, таким чином незаконно заволодівши ним.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 9450 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав пред`явлене йому обвинувачення, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, та на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати показання. Цивільний позов потерпілого обвинувачений не визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений є його сусідом, а будинок, де вони мешкають, має загальний двір, який не має огорожі. Проте потерпілий відгородив металевою огорожею із хвірткою, яка зачиняється на замок, частину двору, де і зберігав мопед та велосипед. Викрадений обвинуваченим мопед, який був у вжитку, він придбав за 13000 гривень. Огорожу, де зберігався мопед, він зачиняв на замок. Мопед поставив в огорожу і дні три ним не користувався через спущений скат. Те, що мопед і велосипед було викрадено він виявив о 5 годині ранку. У хвіртці до огорожі, де зберігався мопед, було зламано завіси. Він йшов по слідам по уламкам від мопеду. Звернувся до поліції. Ті під час огляду на уламках виявили відбитки пальців. Через пошкодження мопеду вважає, що слід здійснити витрати на 4000 гривень для ремонту. Обвинувачений перед ним за вчинене не вибачався, а в поліції заборонили із ним спілкуватися, хоча він хотів дізнатися де той подів велосипед.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він мешкає в тому самому дворі, де мешкають обвинувачений і потерпілий. Того дня коли сталася подія, десь о 04-30 04-35 год., він бачив у дворі обвинуваченого, оскільки випускав собаку. Більше сторонніх не бачив, чув якийсь шум. Зранку дізнався, що з огорожі, де потерпілий зберігав мопед, було зірвано із завіс хвіртку і обвинувачений викотив мопед. У дворі валялися шматки від мопеду.

На підставі наданих прокурором документів було встановлено, що за даною подією 24.11.2020 року було внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.289 КК України на підставі рапорту про прийняття заяви від ОСОБА_6 та протоколу прийняття такої заяви від 24.11.2020 року.

24.11.2020 року з 06:20 по 07:10 год. слідчим ОСОБА_8 було проведено огляд місця події та складено відповідний протокол від цієї ж дати з фототаблицями. Оглядалося подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_3 , де поруч квартири АДРЕСА_4 було виявлено пошкоджену хвіртку від огорожі, яка була знята з петель. Мопед на момент огляду відсутній. В ході огляду було виявлено два СПУ.

Постановою слідчого від 28.11.2020 року 2 СПУ у сейф пакунку №ЕХР 0266976 були визнані речовими доказами та здані в кімнату речових доказів Вознесенського ВП згідно квитанції.

Викрадений у потерпілого транспортний засіб було оглянуто у період часу з 08:00 по 08:55 год. згідно з протоколом огляду від 24.11.2020 року. Огляд проводився по вул.Київська м.Вознесенська в районі Вознесенського ВП, було застосовано фотографування і складено відповідні фототаблиці.

Мопед «Yamaxa Gear» чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 постановою слідчого від 24.11.2020 року було визнано речовим доказом та передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 24.11.2020 року.

Те, що потерпілий ОСОБА_6 є власником транспортного засобу підтверджується копією талону на т/з скутер «Yamaxa Gear» чорного кольору шасі (рама) № НОМЕР_1 .

Обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з рапортом співробітника поліції було затримано 24.11.2020 року, коли він котив мопед по вул.Одеська м.Вознесенська до встановлення обставин події та до приїзду слідчо-оперативної групи.

В ході досудового слідства 24.11.2020 року з 15:40 по 17:00 год. було проведено слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_4 , який вказав на місце, звідки ним було викрадено мопед та повідомив про напрямок руху з викраденим транспортним засобом, місце, де він був затриманий співробітниками поліції.

На підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 від 07.12.2020 року та згідно з висновком експертизи від 07.12.2020 року було визначено ринкову вартість мопеду «Yamaxa Gear», яка становить 9450 грн.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він співпрацював із слідством та приймав участь у слідчих діях.

В обвинувальному акті, затвердженому прокурором, відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, зазначено щире каяття. Разом із тим це не відповідає встановленим судом обставинам та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки щире каяття має бути засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнанні вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілим та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди. Таких заходів обвинуваченим фактично здійснено не було.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, - встановлено не було, оскільки в обвинувальному акті прокурором хоча і зазначено, що такою обставиною слід вважати рецидив злочинів, - в дебатах на цю обставину прокурор не посилався, про її наявність не зазначав, як і інші учасники процесу.

Щодо даних про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше судимий; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; за місцем проживання характеризується посередньо, закінчив Рацинську спеціалізовану загальноосвітню школу-інтернат 31.05.2005 року з діагнозом F70, вчинений ОСОБА_4 злочин є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої відповідальність обставини, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі. Про призначення додаткового покарання прокурором нічого зазначено в дебатах не було.

Також при призначенні обвинуваченому покарання мають бути застосовані положення ст.71, ч.4 ст.81 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду (вирок від 05.05.2015 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.156 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 24.04.2019 року він був звільнений на підставі ст.81 КК України з ВК №72 в Миколаївській області умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 7 місяців 5 днів).

Підстав для застосування положень ст.69 КК України, яку просив застосувати захисник обвинуваченого в судових дебатах стосовно ОСОБА_4 - судом встановлено не було. Так судом була встановлена лише одна пом`якшуюча обставина - активне сприяння розкриттю злочину, що не дає суду підстав для застосування ст.69 КК України, яка вимагає наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також дані про особу винного, не дають можливості дійти висновку про призначення покарання із застосовуванням зазначеної вище норми, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Вирішуючи пред`явлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 9450 грн. матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого не визнав, тому судом враховуються положення п.3 ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченого завдану матеріальну шкоду у розмірі 9450 гривень, вказуючи, що це вартість викраденого транспортного засобу, який відновленню не підлягає.

Разом із тим, в обвинувальному акті, затвердженому прокурором, зазначено наступні дані про розмір матеріальної шкоди, завданої злочином потерпілому 9450 грн., яка відшкодована.

Згідно із п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно із п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частина 1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №13 від 25.12.92, №12 від 03.12.97), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Оскільки обвинувальним актом, який затверджено прокурором, визначено межі обвинувачення і в частині спричиненої потерпілому ОСОБА_6 внаслідок злочину матеріальної шкоди, а саме 9450 грн., яку як зазначено, - відшкодовано, суд не може вийти за межі обвинувачення в цій частині. При цьому слід врахувати, що майно, викрадене у потерпілого виявлено, воно визнано речовим доказом та повернуто потерпілому. Тому матеріальна шкода не підлягає відшкодуванню, так як повернення викрадених речей та одночасне стягнення їх вартості з обвинуваченого є подвійною відповідальністю, що з огляду на положення ст.61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, - є неприпустимим.

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди, то суд вважає, що слід відмовити у задоволенні цих вимог потерпілого, оскільки жодних доказів чи пояснень про те, яка саме йому заподіяна моральна шкода та яким чином потерпілим надано не було.

Згідно із пред`явленим прокурором обвинуваченням, що міститься у затвердженому ним обвинувальному акті, - шкоду у розмірі 9450 грн. потерпілому відшкодовано. На це також вказують матеріли провадження, оскільки згідно постанови про речові докази та розписки потерпілого, - викрадений у нього транспортний засіб було йому повернуто співробітниками поліції.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На стадії слідства ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, строком на 60 діб, тобто до 25 січня 2021 року. Проте у ході судового розгляду прокурором не було заявлено клопотань про обрання чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому, тому це питання з огляду на положення ст.331 КПК України судом не вирішується.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.71, ч.4 ст.81 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.05.2015 року та призначити йому остаточно покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту після набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та доставки його до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» доручити Вознесенському ВП ГУНП України в Миколаївській області після набрання вироком законної сили.

Відсутні підстави для обрання чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 9450 грн. матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди, - відмовити.

Речові докази, а саме: транспортний засіб «Yamaxa Gear» чорного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_6 , та передано йому на зберігання - залишити йому як власнику; 2 СПУ у сейф-пакунку №ЕХР 0266976, що були здані в кімнату речових доказів Вознесенського ВП, - знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1