Справа №667/8790/15-к
н/п 1-кп/766/1370/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

03.09.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

від час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000265 від 16.06.2015 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 03.07.2020 р. (колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 (щодо якого ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2020 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді «домашнього арешту» строком до 06.09.2020 р.) та відносно ОСОБА_7 (щодо якого ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2020 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» строком до 06.09.2020 р.)

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки даний строк спливає 06.09.2020 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Оскільки вирішення питання судом щодо обрання запобіжного відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, то відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Так, Прокурор під час судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді «домашнього арешту» з підстав прийнятих судом до уваги під час останнього продовження строку дії відповідного запобіжного заходу. При вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою зазначив, що один зі злочинів у вчиненні якого він обвинувачується передбачає покарання серед іншого і у вигляді довічного позбавлення волі, а перебуваючи поза умовами ізоляції матиме можливість продовжити вчинення протиправних дій та впливу на свідків.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 не заперечували проти продовження раніше обраного запобіжного заходу.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 вважали відсутньою доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_7 , пославшись на ту обставину, що обвинувачений більше чотирьох років утримується під вартою, що огляду на положення так званого «Закону Савченко», дає можливість зробити висновок відбуття останнім майже мінімальної межі покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 115 КК України. Вважають, що Прокурор не обґрунтував ризики, які заважають обрати менш суворий запобіжний захід. Просили обрати інший запобіжний захід, а саме: домашній арешт, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, самостійно за викликом органу поліції з?явився для допиту, тобто від слідства не ухилявся.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, а ОСОБА_6 під домашнім арештом, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за санкцією одного з яких можливе призначення покарання у вигляді «довічного позбавлення волі». Один з інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, пов`язаний із заволодінням чужим майном, поєднаний з нападом. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного як із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, так і з посяганням на право власності останнього.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі підтвердження обставин встановлених органом досудового розслідування; відсутність ґрунтовних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, з огляду на відсутність зареєстрованого або постійного місця проживання на території м. Херсона; наявність постійного місця роботи, зокрема до подій, протиправність яких інкримінова ОСОБА_7 , останній офіційно працевлаштованим не був; судом також враховуються вік та стан здоров`я, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення; крім того судовий розгляд не завершено по об`єктивних причинах.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставини, на які посилається як ОСОБА_7 , так і захисник ОСОБА_9 не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку домашнього арешту ОСОБА_6 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого; наявність постійного місця роботи; судом також враховуються відомості, що характеризують особу ОСОБА_6 , а тому враховуючи позицію сторін кримінального провадження підстав для зміни або скасування раніше обраного запобіжного колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ними процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 02 листопада 2020 р.)

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, на 60 днів до «02» листопада 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «домашнього арешту» відносно ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на 60 днів до «02» листопада 2020 р. включно, що є не більше, ніж два місяці з дати прийняття попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою проживання: АДРЕСА_1 , у період доби з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Покласти на ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із м. Херсона без дозволу суду;

3) повідомляти суд та орган внутрішніх справ за місцем проживання про зміну місця проживання;

Роз`яснити ОСОБА_6 , що працівники органів внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченому ОСОБА_6 під розпис та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» для виконання в частині тримання під вартою ОСОБА_7 .

Копію ухвали направити начальнику Дніпровському ВП ГУНП в Херсонській області для виконання в частині домашнього арешту ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в частині вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3