Справа № 459/2384/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1166/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено. У клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому - відмовлено.
Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27.12.2020 включно.
На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Своє рішення суд мотивує тим, що враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який також не працює, не одружений, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк до десяти років, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в даному провадженні не допитані, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року та змінити запобіжний захід на менш тяжкий, зокрема цілодобовий домашній арешт та звільнити ОСОБА_7 з під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що слідчий суддя неповно розглянув клопотання, допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, неправильно застосував процесуальний закон, що в свою чергу тягне скасування вищезазначеної ухвали.
Зазначає, що в своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу сторона захисту просила застосувати відносно ОСОБА_7 менш тяжкий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, є особою молодого віку, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні дитину, позитивно характеризується.
Захисник вказує, що зазначені обставини стверджують про відсутність ризиків продовження злочинної діяльності, втечі, ухилення від суду, про міцні соціальні зв`язки, та свідчать про відсутність ризику впливу на свідків та потерпілих.

Наголошує, що ризик втечі спростовується поведінкою ОСОБА_7 , який не втік з місця події, а звернувся до сусідки ОСОБА_9 , яка викликала швидку і поліцію, а обвинувачений залишився чекати в квартирі та надавав потерпілому першу допомогу.

Окрім того, апелянт стверджує, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 більше одного року і трьох місяців перебуває під вартою, а стороною обвинувачення не здобуто належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а також тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину і суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, та прийшов до вірного переконання про те, що існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів захисника обвинуваченої щодо необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Наявність соціальних зв`язків, на які покликається захисник в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений має сталі та тісні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, раніше не судимий, позитивну характеристику, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 27 грудня 2020 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді