Справа № 467/1076/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія №83»,
про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання,-

в с т а н о в и в:

08.10.2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо застосування положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахування йому у строк відбування покарання у межах кримінального провадження строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання до засудженого до ОСОБА_4 був застосований під час дії ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», що набрав чинності 21 червня 2017 року і передбачає зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день позбавлення волі за один день відбування покарання у виді позбавлення волі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.3 цього закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

У відповідності до вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі - Закон № 838-VIII), що набрав чинності 24 грудня 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі закон №2046-VIII), яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України та викладено дану норму в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст.72 КК України, Велика Палата Верховного Суду у Постанові № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року зазначила, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 рокудо 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Раніше ОСОБА_4 був засуджений 11.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2017 року звільнення від покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_4 за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2016 року було скасовано та направлено його для відбування покарання в місця позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з моменту його взяття під варту в залі суду, тобто з 22.08.2017 року, про що також складено протокол затримання ОСОБА_4 від 22.08.2017 року з метою направлення для відбування покарання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2017 року у справі 495/8940/17 ОСОБА_5 тимчасово залишено в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області на час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України в суді.

ОСОБА_4 відбуває покарання, призначене вироком від 02.03.2020 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яким із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком ОСОБА_4 частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Міру запобіжного заходу залишено у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту його фактичного затримання - 22.08.2017 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 року даний вирок залишено без змін.

Відповідно до розпорядження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вирок від 02.03.2020 року набрав законної сили 30.06.2020 року

Злочин, за який ОСОБА_4 засуджено вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2020 рокувчинено ним 09.07.2017 року, тобто після 21.06.2017 року. Отже, підстави для застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838-VIII при призначенні ОСОБА_4 покарання відсутні.

Сам по собі факт призначення вироком від 02.03.2020 рокуБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України із приєднанням невідбутої частини покарання призначеного вироком року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2016 року не дає підстав для застосування положень ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838-VIII при призначенні покарання, оскільки за змістом цієї статті зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення. У даному випадку наявність строку попереднього ув`язнення в іншому кримінальному провадженні має значення виключно для вирішення судом питання про те, який строк покарання за попереднім вироком є невідбутим та може бути приєднаним до покарання за новим вироком.

За такого, вироком від 02.03.2020 рокуБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 у строк покарання вже зараховано весь період, коли до нього застосовувалось попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні із вірним застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №2046-VIII, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1