Справа № 487/5249/20
Провадження № 1-кс/487/5645/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову від 07.08.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001021,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою на постанову від 07.08.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001021.
В скарзі скаржник просив скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що слідчий її виніс передчасно, не надавши обставинам кримінального провадження належної правової оцінки та неповно з`ясував фактичні обставини справи.

Проведення судового засідання було призначено відповідно до ухвали слідчого судді від 21.10.2020 року в режимі відеоконференції із Державною установою « Одеський слідчий ізолятор».

За повідомленням представника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 відмовився приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального бюро розслідувань , розташованого в м.МиколаєвіОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в заяві просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , та розглядати скаргу без його участі.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження та представника Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві.
При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України. Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК України (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду. Важливою умовою під час розгляду є участь особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у ч. 3 ст. 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляд справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами не прибуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи,пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини не переборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови не можливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Не врахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Разом з тим, особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а й покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду поданої ним скарги, ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання, призначене в режимі відеоконференції із ДП «Одеський слідчий ізолятор», де на даний час утримується.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінально провадження №0001021прийшов до наступного.

Так, слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001021 від 09.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 09.10.2018р.

Згідно скарги ОСОБА_3 , останній вказує на неправомірні дії працівників Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області під час розслідування кримінального провадження № 0002532 за ознаками кримінального правопорушення пп. 1,2, ч. 2 ст.115 ККУ, які виразились у застосуванні заходів фізичного та психологічного впливу.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0001021допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які повідомили, що під час проведення досудового розслідування до ОСОБА_3 ніким із працівників поліції не застосовувались заходи фізичного впливу.

Також, під час досудового розслідування був допитаний ОСОБА_3 , який повідомив, що він під час розгляду кримінального провадження № 0002532 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого п.п. 1, 2, ч. 2 ст. 115 КПК України, у судовому засіданні заявив, що до нього застосовувались фізичне насилля та психологічний тиск з боку працівників поліції з метою зізнання у скоєнні злочину.

Також під час досудового розслідування слідчим оглянуто вищевказаний відеозапис на якому зафіксований допит підозрюваного ОСОБА_3 від 27.06.2017 та встановлено, що під час його проведення будь-яких протиправних дій по відношенню до ОСОБА_3 працівниками поліції не здійснювалось, останній добровільно надавав покази у присутності захисника ОСОБА_7 .

07.08.2020року слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0001021, в якій послався на те , що під час досудового розслідування кримінального провадження не здобуто даних, які підтверджують, що в діях працівників Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, слідчим суддею встановлено, що по вищезазначеному кримінальному провадженню слідчими неодноразово виносились постанови про його закриття, які в подальшому скасовувались ухвалами слідчих суддів.

Так, після скасування постанови від 26.03.2019року слідчого слідчої групи СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відповідно до ухвали від 05.04.2019 року слідчого судді Київського районного суду м.Одеси прокуратурою Одеської області 18.10.2019року були надані вказівки слідчому СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 щодо проведення досудового розслідування.

Між тим, вказівки щодо вжиття заходів для встановлення обставин, чи звертався ОСОБА_3 за медичною допомогою слідчим не виконані. Так, дійсно, ним були направлені в листопаді 2019 року запити до лікарень м.Одеси щодо надання такої інформації, але відповіді цих медичних установ матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином , встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, винесено постанову, яка є передчасною, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 07.08.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001021 задовольнити.
Постанову від 07.08.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001021 скасувати.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1