Єдиний унікальний номер: 378/1162/20
Провадження № 1-в/378/49/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

ст. інспектора Ставищенського

районного сектора з питань пробації: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області подання начальника Ставищенського районного сектору з питань пробації філії Державної установи „Центр пробації у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане подання з посиланням на те, що ОСОБА_6 засуджено 05.12.2019р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 п. 4 ч. 3 ст.76 КК України. 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким санкцію частини першої статті 309 КК України було змінено щодо призначення покарання - з позбавлення волі на обмеження волі.

З урахуванням викладеного, начальник Ставищенського районного сектору з питань пробації просить суд на підставі ст. 74 КК України, ст. 537 КПК України, вирішити питання щодо приведення вказаного вироку суду у відповідність з діючим законодавством, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 підтримав подання, просив його задовольнити з підстав викладених у поданні, привести вирок щодо ОСОБА_6 у відповідність з чинним законодавством, знизивши покарання засудженому до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, тобто до обмеження волі на строк п`ять років. ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, який ще не закінчився.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення подання, посилаючись на те, що приведення вироку у відповідність з підстав, викладених у поданні, буде погіршувати становище засудженого. Крім того, засуджений ОСОБА_6 не відбуває покарання, так як за вироком суду його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, що унеможливлює застосування правил ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, до суду подав заяву, в якій просить подання Ставищенського районного суктору з питань пробації розглядати без його участі, подання підтримує та просить його задовольнити.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особову справу №13/20р., суд вважає, що в задоволенні вказаного подання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України (усунення карності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Встановлено, що вироком Білоцерківсьокго міськрайонного суду Київської області від 05.12.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України. Даний вирок набрав законної сили 10.01.2020 року (а.о.с. 1-3).

З 10.02.2020 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в Білоцерківському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області, а з 14.09.2020 року перебуває на обліку в Ставищенському районному секторі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області (а. о. с. 7, 49).

Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 3 ст. 74 КК України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону. При цьому, орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_6 призначене покарання. Відтак, подання не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації, звертаючись до суду.

В свою чергу, за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. № 2617-VIII (далі - Закон №2617-VIII), за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з 01.07.2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_6 , а саме обмеження волі. При цьому, максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі на строк 1 рік.

Засуджений ОСОБА_6 покарання не відбував, оскільки він на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положенням ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто, необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.

За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_6 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).

У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання за вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.

Аналізуючи положення ст. 74 КК України та ст. 537 КПК України суд дійшов висновку, що орган з питань пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. виключно за обставини перебування такого вироку на виконані в органі з питань пробації та відповідно відбування засудженим призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_6 не відбуває покарання з підстав застосування ст. 75 КК України та вважається звільненим від відбування призначеного покарання, з покладенням обов`язків встановлених ст. 76 КК України, що унеможливлює застосування приведення вироку у відповідність до актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення подання органу пробації відсутні.

Керуючись ст. ст. 72, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Ставищенського районного сектору з питань пробації філії Державної установи „Центр пробації у м. Києві та Київській області про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1