Справа №345/3318/20
Провадження № 1-кс/345/1054/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання дізнавача-інспектора СД Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000163 від 18.09.2020 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 до слідчого судді Калуського міськрайонного суду звернулась дізнавач-інспектор СД Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно - на вантажний автомобіль марки «AVIA», моделі «А 31», тип кузова бортовий- НОМЕР_1 , синього кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », в кузові якого знаходиться дров`яна деревина 4м кубічних, порізана на відрізки близько 40 см, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , серією НОМЕР_3 , виданий Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом серія ІФВ № 621054 від 07.09.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №423 від 02.09.2020 року, шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Клопотання обґрунтовує тим, що 17.09.2020 року о 18:21 год. в Калуський ВП ГУ НП в чергову частину надійшло повідомлення, про те, що в с. Кадобна, Калуського району, працівниками поліції було зупинено т/з АVІА з д.н.з. « НОМЕР_2 », який перевозив дров`яну деревину 4м кубічних, порізану на відрізки близько 40 см., без відповідних документів, яку імовірно міг викрасти.

17.09.2020 року під час огляду місця події було вилучено вантажний автомобіль марки «AVIA», моделі «А 31», тип кузова бортовий- НОМЕР_1 , синього кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », в кузові якого знаходиться дров`яна деревина 4м кубічних, порізана на відрізки близько 40 см, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , серією НОМЕР_3 , виданий Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом серія ІФВ № 621054 від 07.09.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №423 від 02.09.2020 року.

18.09.2020 р. вантажний автомобіль марки «AVIA», моделі «А 31», тип кузова бортовий- НОМЕР_1 , синього кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », в кузові якого знаходиться дров`яна деревина 4м кубічних, порізана на відрізки близько 40 см, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , серією НОМЕР_3 , виданий Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом серія ІФВ № 621054 від 07.09.2020 року, квитанція до прибуткового касового ордера №423 від 02.09.2020 року. у кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

З метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, дізнавач-інспектор СД Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

У судове засідання дізнавач-інспектор СД Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 не з`явилась, подала суду заяву про розгляд заявленого клопотання у її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_6 , в якого вилучили майно, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

17.09.2020 під час проведення огляду місця події в с. Кадобна Калуського району Івано-Франківської області по вул. Івана Франка, було вилучено автомобіль марки «AVIA», моделі «А 31», тип кузова бортовий- НОМЕР_1 , синього кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », в кузові якого знаходилась дров`яна деревина.

18.09.2020 вилучені речі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , серією САР № 906117, видане Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, товарно-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом серія ІФВ № 621054 від 07.09.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №423 від 02.09.2020 року, постановою дізнавача-інспектора визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000163. Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно набуло статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати підстави наявності правових підстав для накладення арешту на майно та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештованому; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

В порушення вищезазначених вимог закону, дізнавачем та прокурором не наведено жодних мотивів для арешту майна, не з`ясовано, кому саме належить майно - деревина, та чи є підстави чи підозри вважати, що зазначене у клопотанні майно є доказом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Орган досудового розслідування хоч і визнав постановою майно речовими доказами, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема про те, що автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а лісопродукція набута у результаті його вчинення. Не наведено жодних підстав вважати, що товарно-транспортна накладна та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають доказове значення для розслідування кримінального провадження.
Так, відповідно до п. 11.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 N 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Копія такої товарно-транспортної накладної долучена дізнавачем до матеріалів клопотання. Однак, походження вказаного документу, як і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слідчому судді залишається невідомим, адже при огляді місця події працівниками правоохоронного органу зазначені речі не вилучались.

Також, залишається незрозумілим попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України, адже згідно витягу із ЄРДР та рапорту працівника поліції, кримінальне провадження зареєстроване за вказаним рапортом, потерпілих немає, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони зазначеної статті.

Крім того, матеріали клопотання не містять доказів, які дають підстави вважати, що власник (володілець) транспортного засобу має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується.
Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати підстави наявності правових підстав для накладення арешту на майно та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.

Дані мотиви не були встановлені також під час розгляду справи в суді.

Таким чином, на думку слідчого судді в даному випадку відсутнє пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються державою, та метою, якої прагнуть досягти правоохоронні органи шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучена деревина, автомобіль та документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання дізнавача-інспектора СД Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000163 від 18.09.2020 про арешт майна відмовити.

Ухвала підлягає до виконання дізнавачем-інспектором СД Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: