17.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/1892/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000080 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня технічна, офіційно не працюючого, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2020 року близько 17 години 26 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ПП «Зігфрід-М», знаходячись у стані алкогольного сп`яніння 1,91 %, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, у темний час доби рухався по проїжджій частині на вул. Академіка Белелюбського, що освітлюється міським електроосвітленням, та має по одній смузі для руху у кожному напрямку, без видимої дорожньої розмітки на ній, зі сторони проспекту Свободи у напрямку вул. Павлова в м. Дніпро. Також, у вказаний час на правому узбіччі проїзної частини вулиці Академіка Белелюбського, по напрямку руху автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , на зупинці громадського транспорту (трамваю) «Комбайновий завод» знаходились пішоходи, серед яких перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які очікували відкриття дверей вагону трамваю міського маршруту №19 «ж/м Лівобережний 3 площа Старомостова». Таким чином, при здійсненні свого руху, 23 січня 2020 року близько 17 години 26 хвилин, водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заздалегідь позбавляючи себе можливості правильного оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого в районі будинку № 72-А, на вул. Академіка Белелюбського в Новокодацькому районі м. Дніпро, на заокругленні проїзної частини вліво, не впорався з керуванням автобусу «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини праворуч на трамвайні колії зустрічного напрямку руху, де в цей час на зупинці громадського транспорту «Комбайновий завод» зупинився та знаходився трамвай міського маршруту №19 «ж/м Лівобережний 3 площа Старомостова», після чого водій ОСОБА_3 , щоб запобігти лобового зіткнення із трамваєм, здійснив маневр повороту ліворуч та допустив наїзд на пішоходів, які знаходились біля дверей трамваю, серед яких перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3 б), 2.9. а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9 Водієві забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 заходиться у причинно-наслідковому зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пішоходам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, у вчиненомущиро розкаявся та пояснив, що 23 січня 2020 року близько 17 години 26 хвилин, він рухався на автобусі «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , погода була суха, після повороту на вулицю Академіка Белелюбського побачив на зупинці людей, розгубився та здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Пояснив, що він працював водієм у ПП «Зігфрід-М», однак після ДТП його було звільнено. 23 січня 2020 року у нього був вихідний день, у диспетчера на підприємстві є графік та він був повідомлений завчасно, що 23.01.2020 року у нього вихідний день. Так, 22 січня 2020 року приблизно о 16.30 годин він заїхав на базу ПП «Зігфрід-М», заправив автобус топливом, заїхав на огляд транспортного засобу, після чого поїхав на стоянку, яка знаходиться на вул.В.Ларионово, однак не доїхавши до стоянки, вирішив залишити автобус у себе в дворі. На наступний день 23 січня 2020 року ближче до обіду він розпочав вживати алкогольні напої горілку, випив десь пляшку, потім приблизно о 16.00 годин сів за кермо та поїхав.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого ним злочину підтверджується наступними доказами, а саме:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді зазначила, що 23 січня 2020 року вона вийшла з роботи та пішла на зупинку громадського транспорту, де чекала трамвай. Побачивши на коліях трамвай, вона зняла з плечей рюкзак та почала йти до трамвая. Після чого, потерпіла нічого не пом`ятає, оскільки втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона побачила, що вона лежить на плечі у чоловіка під деревом, а чоловік каже їй, що чекаємо швидку допомогу, піднятися вона не могла. Крім цього, потерпіла пом`ятає, як її забирала швидка допомога, у кареті швидкої допомоги їй задавали питання, однак вона нічого не пом`ятає. Також, потерпіла пояснила, що після того як її перевели до лікарні, їй розповіли, що її збив автомобіль. Коли вона знаходилася в лікарні, то представник ПП «Зігфрід-М» оплатив перший томограф та лікування в лікарні. Зазначила, що вона і її чоловік інваліди III групи, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді зазначила, що 23 січня 2020 року вона після 17.00 годин поверталася з роботи та йшла на зупинку громадського транспорту. Обставини дорожньо-транспортної пригоди вона не пом`ятає, останнє, що пом`ятає як вона стояла на тротуарі на зупинці, отямилась вже в лікарні. Через декілька днів їй розповіли, що її збив автомобіль. Вказала, що зі слів сина, обвинувачений ОСОБА_3 надав 700 доларів США в рахунок відшкодування шкоди, а ПП «Зігфрід-М» надало 4000 гривень. Потерпіла ОСОБА_8 просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.01.2020 року, складеного за участю понятих, схемою місця ДТП та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці, відповідно до яких встановлено, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода 23 січня 2020 року, оглянуто і описано місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться у м. Дніпро на вулиці Академіка Белелюбського, під час якої відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в результаті чого останні отримали тяжкі тілесні ушкодження;

- постановою про визнання речовим доказом від 24.01.2020 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , який залишено на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області;

- постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 23.01.2020 року, згідно якої речовим доказом визнано трамвайний потяг ТАТРА Т-3, номер НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні в депо № 3;

- висновком Комунального підприємства «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР № 352 від 23.01.2020 року, відповідно до якого 23 січня 2020 року о 21.35 годин ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,91 %, що також було зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2020 року, схемою до нього, відповідно до якого ОСОБА_3 у присутності понятих розповів та показав всім учасникам слідчого експерименту обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 січня 2020 року;

- висновком судово-медичної експертизи № 667е від 02.03.2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», згідно з яким за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в обох лобних та лівій скроневій частці, гострих субдуральних гематом праворуч та ліворуч малого об`єму, субарахноїдального крововиливу, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, забійної рани в потиличній області по центру з переходом ліворуч. Виявлене у неї тілесне ушкодження в області голови, спричинено від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли в потиличну область, якими могли бути і виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, ступень ознак його загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКЛМ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий в постанові. За своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння;

- висновком судово-медичної експертизи № 705е від 05.03.2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», згідно з яким за даними медичної документації та комп`ютерної томографії у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в обох лобних та лівій скроневій частці, перелому потиличної кістки з переходом на задню черепну ямку, перелому основної та ґратчастої кістки, з явищами гемосинусу основної кістки, забійної рани в потиличній області по центру, синців в обох параорбітальних областях, підшкірної гематоми м`яких тканин правої надбрівної області, лінійної перфорації барабанної перетинки ліворуч, стану після носової кровотечі. Виявлені у неї тілесні ушкодження в області голови, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли в потиличну область, якими могли бути і виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в 16МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий в постанові. За своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/104-9/2/215 від 19.02.2020 року Дніпропетровського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України, згідно якої в даному випадку мало місце контактування задньої та задньої правої бічної частини автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter CDI 313» з правою та правою бічною частиною трамвая ТАТРА Т3 № 1357;

- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/207 від 18.02.2020 року Дніпропетровського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України, згідно якої на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», д/н НОМЕР_1 знаходяться в технічно працездатному стані;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/294 від 26.02.2020 року Дніпропетровського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України, згідно якої в даній дорожній обстановці водій автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Технічна можливість уникнути ДТП для водія автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх.

Тому, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності повністю доводять вину обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілим.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_3 , в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілим.
Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями.
Відтак, виходячи з норм ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є суспільно небезпечним та тяжким; внаслідок вчиненого злочину потерпілим заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
За класифікацією злочин, вчинений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України).
Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Водночас, наслідком вчиненого ОСОБА_3 злочину є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим через його необережні дії, які полягали у грубому порушенні правил дорожнього руху, що доведено в судовому засіданні.
При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Крім того, суд дає оцінку й тому, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем у населеному пункті грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до негативних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень завданих потерпілим, чим проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.
Звільнення особи від реального відбування покарання за встановлених обставин не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримання Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню нових злочинів іншими водіями.
Відтак, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що він вчинив з необережності тяжкий злочин, який призвів до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, данні про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, неповнолітніх дітей на утриманні не має, розлученого, офіційно не працевлаштованого, проте працював до затримання, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, враховуючи думки потерпілих, які просили призначити покарання на розсуд суду, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також обставини, що обтяжують його покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.286 КК України з позбавлення права керування транспортними засобами.
За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк в межах санкції статті.
Крім того, потерпіла ОСОБА_9 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 та ПП «Зігфрід-М» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначила, що 23 січня 2020 року близько 17 години 26 хвилин, в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вона отримала тяжке тілесне ушкодження, з яким її було госпіталізовано в медичні заклади м. Дніпро. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій завдано матеріальну шкоду, розмір якої було визначено після закінчення лікування та реабілітації, яка до сьогодні триває, сума, пов`язана з лікуванням, складає 12 192,38 грн. Крім майнової шкоди потерпілій заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і переживаннях, після отримання тяжких тілесних ушкоджень вона знаходилась у пригніченому стані, постійно відчувала головний біль, слабкість та запаморочення. Просила солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ПП «Зігфрід-М» матеріальну шкоду в розмірі 12 192,38 грн.; стягнути за ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. та з ПП «Зігфрід-М» моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

Також з цивільним позовом звернулася потерпіла ОСОБА_8 до Приватного підприємства «Зігфрід-М» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначила, що в результаті вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, вона отримала тяжке тілесне ушкодження, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Ушкодження, які отримала потерпіла, позбавили її можливості працювати, вона не мала змоги утримувати себе і свою сім`ю. Транспортний засіб - автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , яким на момент вчинення ДТП керував ОСОБА_3 належить ПП «Зігфрід-М». Тому, просила стягнути з ПП «Зігфрід-М» на свою користь моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Крім потерпілих з цивільним позовом до ОСОБА_3 звернулося ПП «Зігфрід-М» про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 22.01.2020 року ОСОБА_3 виконував свої посадові обов`язки водія транспортних засобів ПП «Зігфрід-М» та здійснював перевезення пасажирів на автобусі «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 . Того ж дня близько 17.00 години, після завершення робочої зміни ОСОБА_3 прибув на територію ПП «Зігфрід-М» де пройшов післярейсовий медичний та технічний огляд. Після чого ОСОБА_3 на автобусі «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 покинув територію підприємства, однак автобус на стоянці не залишив, оскільки 23.01.2020 року у нього був вихідних день та він мав намір скористатися транспортним засобом підприємства у власних потребах. Наступного дня, 23.01.2020 року близько 17.30 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автобусом «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з трамваєм та наїзд на пішоходів. Просили стягнути з ОСОБА_3 на свою користь майнову шкоду в розмірі 84 148,81 грн.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтримала цивільний позов та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник цивільного відповідача ОСОБА_6 цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не визнав в повному обсязі, при цьому на позов ОСОБА_8 надав відзив, в якому виклав заперечення проти позову. Цивільний позов ПП «Зігфрід-М» підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов ОСОБА_7 визнав частково, визнав в частині відшкодування майнової шкоди, в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, цивільний позов ПП «Зігфрід-М» визнав в повному обсязі

Суд, дослідивши докази, надані цивільними позивачами на підтвердження позовних вимог, вислухавши пояснення учасників справи приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх (трудових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням саме трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював водієм автотранспортних засобів (автобусів) ПП «Зігфрід-М» з 02.06.2017 року, наказом підприємства від 23.01.2020 року № 32 відсторонений від виконання посадових обов`язків водія ПП «Зігфрід-М».

Звертаючись з даними цивільними позовами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказували, що оскільки дорожня транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_3 своїх обов`язків водія, то відповідати за шкоду завдану працівником під час виконання його обов`язків має юридична особа роботодавець. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 заявила вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди як до ПП «Зігфрід-М» так і до ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 23 січня 2020 року близько 17 години 26 хвилин, керуючи технічно справним автобусом «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ПП «Зігфрід-М», знаходячись у стані алкогольного сп`яніння 1,91 %, у темний час доби рухався по проїжджій частині на вул. Академіка Белелюбського, де на зупинці громадського транспорту не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Як встановлено в судовому засіданні та звернуто увагу представника ПП «Зігфрід-М», автобус марки «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , що належить ПП «Зігфрід-М», за період з 00.00 год. 23.59 год. 23.01.2020 року на міських автобусних маршрутах загального користування не працював та у обвинуваченого ОСОБА_3 23.01.2020 року був вихідний день.

Той факт, що у обвинуваченого ОСОБА_3 23.01.2020 року був вихідний день, в судовому засіданні не оспорювався сторонами кримінального провадження.

Як зазначив в судовому засіданні представник ПП «Зігфрід-М» - ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 вказаний транспортний засіб навмисно не повернув ввечері 22.01.2020 року, оскільки хотів скористатися ним у власних потребах, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, за вказаним фактом відповідна заява була направлена до поліції.

Встановлено, що згідно посадової інструкції водія автотранспортних засобів Розділу 2, водій автотранспортних засобів зобов`язаний, зокрема, здійснювати постановку автомобіля на автостоянки та спеціально відведені місця.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 23.01.2020 року неправомірно використовував транспортний засіб - автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , чим порушив обов`язки, встановлені в посадовій інструкції водія автотранспортних засобів, що ним безпосередньо і не заперечувалось в судовому засіданні.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК України).

Солідарну відповідальність перед потерпілими несуть особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру (статті 543, 1190 ЦК України).

Так, судом враховано, що ДТП, за участю ОСОБА_3 сталася у день, коли він був вихідний, тобто в цей день він не виконував трудові, службові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією. Відтак, оскільки ОСОБА_3 самовільно у власних потребах використовував технічний засіб, що належить підприємству, з яким він перебуває у трудових відносинах, в свій вихідний, суд не вбачає законних підставі для стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПП «Зігфрід-М».

За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині позовних вимог до ПП «Зігфрід-М» з огляду на недоведеність позову в цій частині. Також про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до ПП «Зігфрід-М» про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

У свою чергу оскільки ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме він має нести відповідальність за завдання шкоди.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 12 192,38 грн. слід задовольнити частково, а саме, правильним слід задовольнити суму в розмірі 11242,04 грн., яка безпосередньо підтверджується поданими квитанціями в підтвердження придбання ліків, на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій з вини обвинуваченого знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, та враховуючи визнання обвинуваченим позову в цій частині. При розрахунку матеріальної шкоди, суд не взяв до уваги чек про оплату пального, оскільки його не можна віднести до матеріальної шкоди, яка заподіяна внаслідок неправомірних дій обвинуваченим.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зокрема, судом враховано, що потерпілій ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона змушена докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації.

Проаналізував доводи потерпілої, суд вважає повністю доказаними наявність у неї на протязі тривалого часу моральних страждань і вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов ПП «Зігфрід-М» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням суд виходить з наступного.

Як зазначено вище внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.01.2020 року було пошкоджено транспортний засіб - автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 ..

Автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 належить ПП «Зігфрід-М» на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідальність власника автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6481192, термін дії з 04.09.2019 року до 03.03.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підтвердження позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ПП «Зігфрід-М» надано звіт № Б16032001 оцінювача ОСОБА_10 про матеріальний збиток, завданий власнику автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», АЕ 4536 КТ, внаслідок його пошкодження, складений на підставі договору на проведення незалежної оцінки укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ПП «Зігфрід-М».

Разом з тим, суд критично ставиться до вищезазначеного звіту та вважає його неналежним доказом, оскільки вказаний звіт зроблено не суб`єктами оціночної діяльності.
Також суд звертає увагу, що під час розгляду справи сторони не були позбавленні можливості заявляти клопотання про проведення судової експертизи.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПП «Зігфрід-М» слід відмовити у повному обсязі у зв`язку із його недоведеністю.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/207 від 18.02.2020 року, витрати на яку складають 785,05 грн., судову транспортно-трасологічну експертизу № 19/104-9/2/215 від 19.02.2020 року, витрати на яку складають 1256,08 грн., судову автотехнічну експертизу № 19/104-9/2/294 від 26.02.2020 року, витрати на яку складають 1256,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 січня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 785 гривень 05 копійок (сімсот вісімдесят п`ять гривень 05 копійок) витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/207 від 18.02.2020 року; 1256 гривень 08 копійок (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень 08 копійок) судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/104-9/2/215 від 19.02.2020 року; 1256 гривень 08 копійок (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень 08 копійок) судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/294 від 26.02.2020 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 11242,04 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок дві гривні 04 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень).
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 - відмовити.
В задоволенні позовнихвимог ОСОБА_9 до Приватного підприємства «Зігфрід-М» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням відмовити в повному обсязі.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до Приватного підприємства «Зігфрід-М» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити в повному обсязі.
В задоволенні цивільного позову Приватного підприємства «Зігфрід-М» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити в повному обсязі.
Зняти арешт з автобуса «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , належного ПП «Зігфрід-М», накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року.

Речові докази, якими було визнано:

- автобус «Mercedes-Benz Sprinter», НОМЕР_1 , який залишено на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику за належністю;

- трамвайний потяг ТАТРА Т-3, номер НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні в депо № 3 повернути за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1