Справа №1-228/2009
Провадження №1-в/639/859/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року, який набрав законної сили 30.07.2009 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В обґрунтування клопотання зазначено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 72 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.07.2009 року вирок змінено. Звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Пом`якшено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна.
Таким чином, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року стосовно засудженої ОСОБА_5 набрав законної сили 30 липня 2009 року.
Станом на теперішній час, після набрання законної сили обвинувальним вироком, пройшло 10 років та цей вирок не виконано.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015 року), ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В клопотанні адвокат ОСОБА_4 зазначає, що засуджена ОСОБА_5 не ухилялась від відбування призначеного покарання, зокрема вона не притягувалась до кримінальної відповідальності за ст.ст. 389, 390 КК України, та не вчиняла нового злочину до закінчення строку давності, тому немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив суд прийняти рішення про звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення цього клопотання заперечував, оскільки засуджена ОСОБА_5 оголошена у розшук, у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року, що згідно з ч. 3 ст. 80 КК України свідчить про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінальної справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 80 КК України визначено порядок звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, є наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) неухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) невчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Вказані положення свідчать про те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Зупинення строку давності відбувається у разі ухилення засудженого від відбування покарання, тобто умисного вчинення діяння, яке полягає у невиконанні засудженим обов`язку (бездіяльність) щодо відбування призначеного йому обвинувальним вироком покарання (наприклад виїзду з місця проживання у невідомому напрямку).

При ухиленні від відбування покарання строк давності не спливає протягом усього періоду ухилення, а його перебіг відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання (ч. 3 ст. 80 КК України).

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, та на підставі ст.ст. 70, 72 КК України їй призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді підписки про невиїзд залишено до набрання вироком законної сили, після чого змінити на тримання під вартою в СІЗО м. Харкова (кримінальна справа, т. 7, а.с. 215 - 228).
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.07.2009 року вирок змінено (т. 7, а.с. 279-287).
Звільнено ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Пом`якшено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю; за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна.
Таким чином, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року стосовно засудженої ОСОБА_5 набрав законної сили 30 липня 2009 року.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2010 року касаційні скарги представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30.07.2009 року щодо ОСОБА_5 без змін (т. 7 а.с. 330-335).

17.08.2009 року вирок суду разом із розпорядженням про набрання вироком законної сили направлено для виконання до Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, у зв`язку із зміною стосовно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту (т. 7 а.с. 289).
23.09.2009 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова надійшли матеріали Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, з яких встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена ОСОБА_5 не проживає. Зі слів її чоловіка ОСОБА_9 , 1964 року народження, встановлено, що у вказаному домоволодінні він останній раз бачив дружину приблизно чотири роки тому. В ході проведення опитування сусідів встановлено, що за вищевказаною адресою гр. ОСОБА_5 дійсно не проживає протягом тривалого часу, про її теперішнє місце перебування нічого не відомо (т. 7 а.с. 297-302).
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2009 року оголошено розшук засудженої ОСОБА_5 , з посиланням на той факт, що засуджена порушила умови запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, обрану щодо неї до набрання вироком законної сили, та ухиляється від відбування призначеного покарання (т. 7 а.с. 306).
02.10.2019 року копію постанови про оголошення розшуку засудженої ОСОБА_5 направлено для виконання до Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області (т. 7 а.с. 307).
На неодноразові запити суду отримана інформація, що 30.10.2009 року Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розпочато оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №6509025 відносно ОСОБА_5 , яка ухилилась від відбування призначеного судом покарання та останню поставлено на обік розшукуваної (т. 7 а.с. 344, 356-358, 360, 382).
Згідно відомостей УІАП ГУНП в Харківській області, станом на 15.10.2020 року ОСОБА_5 оголошено в державний розшук як особу, яка ухилилась від суду, розшукова справа №6516010 від 30.10.2009 року.
З відповіді Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 23.11.2020 встановлено, що відділом кримінальної поліції Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області проводились оперативно-розшукові заходи на встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_5 , а саме: неодноразово здійснювався виїзд за місцем мешкання, який вказувався в матеріалах судової справи та на який судом надсилались судові повістки під час розгляду справи у суді, направлялись запити до Управління охорони здоров`я, адресно-довідкового бюро, Державної прикордонної служби, Державної фіскальної служби, Управління юстиції в Харківській області, проводився моніторинг соціальних мереж, а також проводились негласні розшукові дії. В ході проведення вищевказаних заходів встановити місцезнаходження та затримати останню не виявилось можливим.
Таким чином, в ході проведення оперативно-розшукових заходів місцезнаходження засудженої ОСОБА_5 до теперішнього часу не встановлено.
Під час дослідження матеріалів кримінальної справи встановлено, що засудженій ОСОБА_5 було достовірно відомо про винесення відносно неї вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.07.2009 року, оскільки вона була присутньою під час судового розгляду кримінальної справи та в подальшому її захисником було оскаржено вказані судові рішення в касаційному порядку.
До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 було залишено без змін запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.
При виконанні вироку суду в частині взяття під варту засудженої ОСОБА_5 , згідно матеріалів перевірки Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 15.09.2009 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена ОСОБА_5 не проживає протягом тривалого часу (т. 7 а.с.297-302).
Надалі, з 30.10.2009 року Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розпочато ОРС категорії «Розшук» №6509025 відносно ОСОБА_5 , яка ухилилась від відбування призначеного судом покарання та останню поставлено на обік розшукуваної.
Враховуючи викладене, наявні матеріали свідчить про ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за вироком суду, що беззаперечно підтверджується оголошенням її у розшук постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2009 року та свідчить про зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку.
Таким чином, згідно з вимогами ч. 3 ст. 80 КК України перебіг строку давності в даному випадку зупиняється, оскільки засуджена ухилялась від відбування покарання.

Щодо посилання захисника на постанову Верховного Суду України від 24.12.2015 року по справі № 5-324кс15, суд враховує, що у вказаній постанові викладено правовий висновок, що несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Разом із цим, за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.05.2009 року засудженій ОСОБА_5 було призначено інший вид основного покарання - позбавлення волі.
Посилання захисника на той факт, що ОСОБА_5 не було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.ст.389, 390 КК України, як на підставу для висновку про те, що засуджена не ухилялась від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд також вважає необґрунтованим.

Так, статтею 389 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення особи від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Частиною 3 статті 390 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді позбавлення волі, а саме: неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

Таким чином, статті 389 та 390 КК України не встановлюють кримінальної відповідальності за вчинення таких діянь.

При зверненні до суду із вказаним клопотанням захисником ОСОБА_4 не наведено будь-яких обґрунтованих доводів щодо місця проживання засудженої ОСОБА_5 протягом зазначеного періоду часу, місця її роботи та склад сім`ї, не зазначено інших відомостей, які б обґрунтовано підтверджували той факт, що засуджена ОСОБА_5 не переховувалась від відбування призначеного їй покарання, а невиконання вироку суду пов`язане із обставинами, незалежними від волі засудженої.
З огляду на наявні в матеріалах кримінальної справи відомості про ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання та оголошення її у розшук, суд приходить до висновку, що строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 80 КК України, ст.ст. 369, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі статті 80 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1