1 із 3 Провадження №1-КП/303/676/20
Справа №303/4364/20
Номер рядка статистичного звіту-21
вирок
12 серпня 2020 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000057 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачева, мешканця АДРЕСА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_2 ), з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,
обвинуваченого за частиною 1 статті 125 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
06 серпня 2020 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
12 серпня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000057.
Судом встановлено що 18 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_3 прийшовши перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесної сварки зі співмешканкою ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті ревнощів, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, схопив лівою рукою потерпілу ОСОБА_5 за передпліччя правої руки та наніс їй два удари лівою рукою зажатою в кулак в область правого плеча, чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді: синців у середній третині правого плеча по передній поверхні та в області правого плечового суглобу по зовнішній поверхні.
В результаті чого, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чи можуть бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини та відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

2 із 3
При цьому, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому. Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
12 серпня 2020 року сторонами була укладена угода про примирення відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання за частиною 1 статті 125 КК України у виді штрафу.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про примирення, зазначивши що така угода відповідає положенням статей 468-471 КПК України
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення проступку.
Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просила затвердити угоду.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії кримінальних проступків.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Відповідно пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкцій передбачених частиною 1 статті 125 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у виді штрафу допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого.
Крім того, угода про примирення укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.

3 із 3
Укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про примирення та призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді штрафу.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов у провадженні не заявлено.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 серпня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №20000057.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за якою призначити йому покарання у виді штрафу - 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1