Справа №635/3607/20
Провадження по справі 1-в/635/472/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13 квітня 2012 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
-08 лютого 2013 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-21 лютого 2013 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-29 березня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 05 травня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 14 днів;
-23 січня 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 як особи, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 06 березня 2018 року, на теперішній час відбув 3/4 фактичного строку покарання. Засуджений до промислової зони не працевлаштований,але залучається до робіт з благоустрою установи. Стягнень не має, заохочувався три рази, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Розкаюється у раніше скоєному злочині.
Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 підтримав подання, вважав можливим звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд звільнити його умовно-достроково, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 23 лютого 2016 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 26 лютого 2018 року, кінець строку 26 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що засуджений з 06 березня 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_3 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_6 від 24 червня 2020 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 26 лютого 2018 року. За час утримання в УВП № 23 м.Полтава режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

За час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений три рази, стягнень не має. На даний час до промислової зони не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою установи, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує якісно та своєчасно.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Засуджений ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

До виконання необхідних робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю, прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи, бере участь у роботі самодіяльних організації, входить до складу ради колективу засуджених.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є доцільним.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене, суд бере до уваги також характеристику на засудженого, надану начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_3 , погоджену заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_6 від 11 вересня 2019 року, згідно якої, за час відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, стягнень не мав, з метою стимуляції право слухняної поведінки заохочувався один раз. До виконання робіт із благоустрою установи ставився посередньо, ініціативи не проявляв, участі у суспільному житті відділення не приймав. Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», проте до реалізації програми ставився посередньо. Не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів,якими користується при виконані дорученої роботи,здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням.

Крім того, суд враховує,що рішенням дисциплінарної комісії від 19 липня 2019 року до засудженого ОСОБА_4 застосована профілактична бесіда за порушення Правил внутрішнього порядку установи виконання покарань.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Враховуючи дані особової справи засудженого, довідки про стягнення та заохочення, які відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, суд доходить висновку, що виправлення засудженого не має систематичного характеру.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , останній працював з квітня по грудень 2018 року, з квітня по грудень 2019 року. У 2020 році засуджений ОСОБА_4 не працював. Як зазначив представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судовому засіданні, засуджений не працював в 2020 році, оскільки перебував на лікуванні, проте виконував роботи з благоустрою установи.
Проте, матеріали особової справи не містять даних про залучення засудженого до безоплатних робіт, зокрема, пов`язаних з благоустроєм установи виконання покарань.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, 05 травня 2015 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 14 днівза вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2013 року.
Разом з тим, після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, за що був засуджений до позбавлення волі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1