КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду службового приміщення зони митного контролю, зала прильоту терміналу D в аеропорту Бориспіль: мобільний телефон «ірhоnе а 1785» у кількості 5 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою «ХR128GВ» в кількості 7 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою ІРХS МАХ 256 GВ у кількості 4 штуки; коробка з позначенням «ірhоnе 12, bluе, 128 GВ model А2404, serial G6ТDF0310FYP з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе»; коробка з позначенням «ірhоnе 12, white, 128 GВ modelі А2404, serial G6ТDK3760FYM з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Апелянт зазначала, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику та у відсутності власника майна, а фотознімок оскаржуваної ухвали захиснику надіслано слідчим засобами мобільного зв`язку 23.11.2020.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що у матеріалах клопотання та ухвалі слідчого судді про арешт майна відсутні докази того, що речі, на які накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
Арештовані мобільні телефони жодним чином не відносяться до кримінального провадження таналежать ОСОБА_6 , який придбав їх, повертаючись з м. Дубай та переміщав в ручній поклажі пасажира.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не задекларував мобільні телефони, їх 01.11.2020 вилучено на підставі протоколу про порушення митних правил № 1709/10000/20.
Ухвала слідчого судді містить посилання на те, що доказами кримінально-протиправних дій можуть бути невідомі автомобіль та підшипники, при цьому відомостей щодо їх відношення до кримінального провадження, матеріали справи не містять.
Крім того, матеріали клопотання не містять процесуального рішення про визнання вилучених мобільних телефонів речовими доказами у кримінальному провадженні.
У судове засідання власник майна ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_5 , та прокурор не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
13.01.2021 від захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у відсутності власника майна та його захисника.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, власника майна та його захисника.
Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без виклику та у відсутності власника майна та його захисника, дані про вручення їм ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, зі змістом оскаржуваної ухвали захисник ознайомилась 23.11.2020, та 27.11.2020 подала апеляційну скаргу, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000557 від 02.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000557, 02.03.2020 до реєстру внесено відомості про те, що в період з 2018 року по теперішній час невідомі особи, шляхом обману, реалізовують на території Бориспільського району та м. Київ продукцію торгівельних марок, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, 10.10.2020 до реєстру внесено відомості про те, що працівниками Бориспільського ВП ГУНП в Київській області було встановлено факт незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин групою осіб, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 309 КК України
Як зазначено у клопотанні слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , спільно із працівниками ПрАТ "АК`МАУ" ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , налагодили злочинну схему незаконної доставки на територію України продукції торгової марки "Apple", у тому числі предметів, які вилучені законом з обігу, шляхом перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту "Бориспіль" (поза митним контролем), яку в подальшому реалізують на території міста Бориспіль, Бориспільського району та міста Києва.
Відповідно до наявного у матеріалах клопотання протоколу огляду від 02.11.2020, в службовому приміщенні зони митного контролю, зала прильоту терміналу D в аеропорту Бориспіль, виявлено та вилучено мобільний телефон «ірhоnе а 1785» у кількості 5 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою «ХR128GВ» в кількості 7 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою ІРХS МАХ 256 GВ у кількості 4 штуки; коробка з позначенням «ірhоnе 12, bluе, 128 GВ model А2404, serial G6ТDF0310FYP з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе»; коробка з позначенням «ірhоnе 12, white, 128 GВ modelі А2404, serial G6ТDK3760FYM з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе».
06.11.2020 старший слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду службового приміщення зони митного контролю, зала прильоту терміналу D в аеропорту Бориспіль: мобільний телефон «ірhоnе а 1785» у кількості 5 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою «ХR128GВ» в кількості 7 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою ІРХS МАХ 256 GВ у кількості 4 штуки; коробка з позначенням «ірhоnе 12, bluе, 128 GВ model А2404, serial G6ТDF0310FYP з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе»; коробка з позначенням «ірhоnе 12, white, 128 GВ modelі А2404, serial G6ТDK3760FYM з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе».
Клопотання слідчого мотивовано тим, що на вказане майно необхідно накласти арешт з метою проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для їх використання у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди потерпілим.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2020 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на вищевказане майно.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.
Надані суду матеріали не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що мобільні телефони, вилучені в ході огляду службового приміщення зони митного контролю, зала прильоту терміналу D, в аеропорту Бориспіль, відповідають критеріям, передбачених ст. 98 КПК України, враховуючи, що відповідне рішення органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000557, у матеріалах справи відсутнє.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документу, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу, та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та дійти висновку про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя не звернув уваги на відсутність постанови про визнання вилучених мобільних телефонів речовими доказами.
Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, звертаючись із клопотанням про арешт майна, слідчий, в порушення вимог пункту 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не вказав власника майна та не надав документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Натомість, як убачається із долученої захисником копії протоколу про порушення митних правил №1709/10000/20 від 01.11.2020, складеного головним держаним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста "Аеропорт Бориспіль" Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_18 стосовно ОСОБА_6 за ст. 471 МК України, 01.11.2020 об 23 год. 58 хв. під час проходження митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" поступив громадянин Мансур ОСОБА_19 , який прилетів з м. Дубай. Під час проведення митного контролю багажу, у ОСОБА_6 виявлено та вилучено: мобільні телефони «Iphone 7+ 128 GB», ТМ «Apple» у кількості 5 шт. (SILVER - 2 шт., JETBLACK 2 шт., MATT - 1 шт.); мобільний телефон «Iphone IP 8+ 64 GB, GRAY», TM «Apple» у кількості - 1 шт.; мобільні телефони «Iphone XR 128 GB, TM «Apple» у кількості 7 шт. (BLACK - 2 шт., RED - 2 шт., WHITE - 1 шт., CORAL - 2 шт.); мобільні телефони «Iphone IP XS MAX 256 GB, TM «Apple» у кількості 4 шт. (GRAY - 2 шт., SILVER - 1 шт., GOLD - 1 шт.); нові мобільні телефони «Iphone12 128 GB, TM «Apple» у кількості 2 шт. (BLUE - 1 шт., WHITE - 1 шт.).
Разом з тим, даних щодо причетності ОСОБА_6 до кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України, та внесення щодо нього відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання не містять.
Оскільки відомості про причетність Мансура ОСОБА_19 до кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, у матеріалах провадження відсутні, та жодним особам не повідомлено про підозру у межах кримінального провадження № 0000557, то Мансур ОСОБА_19 на даному етапі досудового розслідування має статус третьої особи.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Однак, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся старший слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , а не прокурор.
Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Крім того, слідчий суддя, в порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
Накладаючи арешт на майно добросовісного набувача, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності Мансура ОСОБА_19 здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном зазначеної особи здійснено без законних на те підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.
Таким чином, висновок слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання про арешт майна, є необґрунтованим, постановленим без належного дослідження матеріалів судового провадження, та таким, що не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Колегія суддів звертає увагу також на інші суттєві порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
Так, у відповідності ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.
Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.
У будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.
Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав, а лише послався на те, що власник майна про час та місце розгляду не повідомлявся в силу ч. 2 ст. 172 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та її задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2020, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду службового приміщення зони митного контролю, зала прильоту терміналу D в аеропорту Бориспіль: мобільний телефон «ірhоnе а 1785» у кількості 5 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою «ХR128GВ» в кількості 7 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою ІРХS МАХ 256 GВ у кількості 4 штуки; коробка з позначенням «ірhоnе 12, bluе, 128 GВ model А2404, serial G6ТDF0310FYP з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе»; коробка з позначенням «ірhоnе 12, white, 128 GВ modelі А2404, serial G6ТDK3760FYM з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе», - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на вилучене в ході огляду службового приміщення зони митного контролю, зала прильоту терміналу D в аеропорту Бориспіль майно, а саме: мобільний телефон «ірhоnе а 1785» у кількості 5 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою « НОМЕР_1 »; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою «ХR128GВ» в кількості 7 штук; мобільний телефон «ірhоnе» з наліпкою ІРХS МАХ 256 GВ у кількості 4 штуки; коробка з позначенням «ірhоnе 12, bluе, 128 GВ model А2404, serial G6ТDF0310FYP з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе»; коробка з позначенням «ірhоnе 12, white, 128 GВ modelі А2404, serial G6ТDK3760FYM з телефоном всередині з позначенням «ірhоnе».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3