УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,
в с т а н о в и в:
02 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України; зобов`язати уповноваженого слідчого Державного бюро розслідувань визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні та задовольнити його клопотання від 07 липня 2020 року, поданого в порядку ст. 220 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 просив поновити йому пропущений строк на оскарження рішення слідчого від 08 жовтня 2020 року, посилаючись на те, що він отримав постанову слідчого засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2020 року.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не з`явився. Однак, 25 листопада 2020 року звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання у його відсутність.

Слідчий Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. При цьому, враховуючи положення ст. 306 КПК України, неявка слідчого рішення якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Враховуючи, що ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України пропущено з поважних причин у зв`язку з викладеним вище, приходжу до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку, як такий, що пропущено з поважних причин.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

07 жовтня 2020 року на адресу Державного бюро розслідувань надійшла ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року, якою зобов`язано уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань розглянути клопотання ОСОБА_5 від 10 серпня 2020 року про визнання його потерпілим та вчинити інші слідчі, процесуальні дії у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року було відмовлено ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні та як наслідок і у задоволенні проведенні слідчих, процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Так, відмовляючи ОСОБА_5 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156 від 27 квітня 2020 року, слідчий виходив з того, що на даний час не доведено факту заподіяння останньому ані моральної, ані матеріальної шкоди.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_5 моральної/матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 382 КК України, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000156 від 27 квітня 2020 року. Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити скаргу ОСОБА_5 , скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_5 про залучення до кримінального провадження № 0000156, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, як потерпілого й винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

Водночас, виходячи з того, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 в частині зобов`язання уповноваженого слідчого Державного бюро розслідувань визнати його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні та зобов`язати слідчого задовольнити його клопотання від 07 липня 2020 року, поданого в порядку ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, як такий, що пропущено з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження № 0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, як потерпілого та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1