справа № 208/3992/20
№ провадження 1-кс/208/1645/20
УХВАЛА
Іменем України

15 жовтня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , представників заінтересованої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна.

У своєму клопотанні слідчий просить суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1649,8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 шляхом позбавлення права будь-яким особам, будь яким чином відчужувати та розпоряджатись, а також позбавлення права користуватись майном, а саме проводити будь-які будівельні та ремонтні роботи вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні клопотання з підстав викладених в запереченні на клопотання про накладення арешту.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши надані суду матеріали клопотання, дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 03.06.2020 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 364 КК України.

Дане кримінальне провадження внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв керівника ГО «Сильні духом», про те, що службові особи Кам`янської міської ради зловживаючи своїм службовим становищем, протиправно, всупереч інтересам служби, здійснили відчуження комунального майна за адресами: м. Кам`янське, пр. Свободи, 42А, вул. Бурхана, 13 та ін. всупереч встановленого законом порядку.

Із заяви керівника громадської організації «Сильні духом» встановлено наступне: за змістом ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, між іншим на рухоме і нерухоме майно. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

На сайті Кам`янської міської ради відсутні рішення ради, прийняті в період зі звернення керівників підприємств орендаторів до теперішнього часу, про надання дозволу чи згоди на укладення договору оренди об`єкту нерухомого майна і визначення його умов, що є порушенням вимог ч.5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.2 ст. 327 Цивільного кодексу України.

Оскільки рішення Кам`янської міської ради №1814-39/VII, №1813-39/VII, №1812-39/VII від 24.12.2019 року та №1918-41/VII від 03.04.2020 року вирішено приватизувати об`єкти права комунальної власності шляхом викупу конкретною юридичною особою, можна зробити висновок, що приватизація здійснювалася в порядку ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», тобто без проведення аукціону.

Згідно п.п.8,9 Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 25.05.2018 року №686, зареєстрованим Міністерстві юстиції України 11.06.2018 року за №711/32163, після отримання згоди орендар складає графік виконання робіт і подає його орендодавцю. Після здійснення дозволених орендарю невід`ємних поліпшень орендар надає орендодавцю інформацію про завершення виконання робіт з поданням копій підписаних замовником і підрядником актів приймання виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату зазначених робіт.

Виходячи з умов Договору оренди (п.8.4. розділу 8, п.10.8. розділу 10) невід`ємні поліпшення орендованого Майна можуть проводитись Орендарем виключно за згодою Орендодавця та органу, управляти комунальним майном, яким у даних правовідносинах, згідно ч.5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.2 ст. 327 Цивільного кодексу України, виступає Кам`янська міська рада.

Лише при дотримані цих умов у Орендаря виникає право на компенсацію Орендодавцем виконаних ним (Орендарем) невід`ємних поліпшень орендованого Майна, у тому числі і при приватизації Майна.

Проте, на сайті Кам`янської міської ради відсутні рішення ради, прийняте в період з про надання дозволу чи згоди на проведення Орендаторами невід`ємних поліпшень об`єктів оренди - нерухомого майна, погодження їх переліку, строку виконання відповідних робіт, та загальної вартості таких поліпшень.

Згідно п.1.3. розділу 1 Договору оренди за актами прийому передачі стан орендованого майна визначений як задовільний, відомості про істотні недоліки майна, які б перешкоджали використанню Орендарем об`єкта оренди за цільовим призначенням, чи вимагали здійснення ним невідкладних невід`ємних капітальних поліпшень, поточного чи капітального ремонту майна, відсутні.

До того ж, за змістом ст. 181 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У п.5.7. розділу 5 Договорів оренди сторони погодили, що Орендар зобов`язується своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний,поточний та інші види ремонтів орендованого Майна. Ця умова Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень.

Тому, при наданні згоди на поліпшення які не були необхідними для використання об`єкту оренди за цільовим призначенням, не мали на меті реконструкцію чи технічне переоснащення орендованого майна, Орендодавець діяв всупереч умовам Договору оренди та Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в інтересах Орендаря, а не територіальної громади міста, тобто не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження поза метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано (тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); небезсторонньо, недобросовісно, нерозсудливо і непропорційно (тобто без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для інтересів територіальної громади міста і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Фактично, своєю згодою на виконання Орендарем капітального ремонту покрівлі орендованого Майна Орендодавець створив штучні підстави для подальшого проведення приватизації цього об`єкту комунальної власності без конкурсу, шляхом його викупу по заниженій вартості Орендарем.

Крім того, на запити про надання інформації, Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не надав документів на підтвердження проведення інвентаризації об`єкта оренди до укладання Договору оренди, як-то передбачено ч.1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Здійснення і склад невід`ємних поліпшень, начебто проведених Орендарями, у тому числі невід`ємний характер цих поліпшень, не підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість начебто проведених невід`ємних поліпшень не визначалася суб`єктом оціночної діяльності, залученим у порядку встановленому законом.

Так, на запит про надання публічної інформації, Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не надав копії висновку будівельної експертизи для підтвердження факту здійснення Орендарями невід`ємних поліпшень орендованого Майна та їх складу, як-то передбачено ч.2 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Цей факт, дає нам підстави стверджувати, що така будівельна експертиза взагалі не проводилася.

За приписами ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законодавством, майна, що є у комунальній власності. Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку відчуження комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (ч.1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно п.1 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року №1891 (з наступними змінами та доповненнями) (надалі по тексту - Методика), ця Методика застосовується для проведення оцінки об`єктів державної і комунальної власності, які відповідно до Закону України Про приватизацію державного і комунального майна належать до об`єктів малої приватизації та підлягають продажу шляхом викупу (крім випадків, передбачених частинами восьмою і десятою статті 15 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна).

У відповідності до п.6 Методики підготовчий етап до оцінки майна передбачає проведення інвентаризації майна (у разі необхідності), аудиту (у разі необхідності), відбору суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (у разі проведення незалежної оцінки), збору вихідних даних, необхідних для проведення незалежної (стандартизованої) оцінки майна.

На офіційному веб-сайті Кам`янської міської ради в мережі Інтернет відсутні відомості про прийняття самою радою чи її органом приватизації, на виконання вимог п.7 Методики, рішення про проведення інвентаризації нерухомого майна та утворення інвентаризаційної комісії та забезпечення проведення інвентаризації Балансоутримувачами, що дає нам підстави стверджувати, що такі рішення органом приватизації не приймалися до прийняття Кам`янською міською радою рішень про приватизацію об`єктів комунальної власності, а інвентаризація об`єктів приватизації в порядку, встановленому Методикою, відповідно, не проводилася. Це є порушенням встановленого порядку проведення приватизації комунального майна.

У відповідності до ч.2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Процедуру конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, визнаних такими згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлена Положенням про конкурсний відбір суб`єктів оціночної діяльності, затвердженим Наказом Фонду державного майна України від 31.12.2015 року №2075, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2016 року за № 60/28190.

За змістом п.13 Методики, укладення договору про проведення оцінки майна здійснюється в порядку, визначеному Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні
За результатами виконання умов договору про проведення оцінки майна за умови наявності позитивного загального висновку рецензента на звіт про оцінку майна складається акт приймання-передачі робіт з незалежної оцінки майна. У разі відсутності позитивного загального висновку рецензента на звіт про оцінку майна такий звіт про оцінку повертається суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання з метою його вчасного доопрацювання у строки, визначені договором про проведення оцінки майна.

Згідно п.50 Методики вимоги цього розділу поширюються на випадки проведення оцінки об`єктів у матеріальній формі (окреме майно, об`єкти незавершеного будівництва, включаючи законсервовані об`єкти, об`єкти соціально-культурного призначення) як об`єктів малої приватизації з метою їх приватизації, застави та інших способів відчуження відповідно до законодавства.

У разі відсутності балансової вартості об`єкта у матеріальній формі або у випадках його викупу відповідно до вимог статті 16 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна, застави такого об`єкта, а також в інших випадках його відчуження відповідно до законодавства, вартість об`єкта у матеріальній формі визначається за результатами незалежної оцінки (абз.2 п.51 Методики).

Вартість об`єктів нерухомості, що підлягають приватизації, заставі та іншим способам відчуження відповідно до законодавства, визначається суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який відповідає вимогам Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, із застосуванням вимог національних стандартів оцінки з урахуванням вимог цієї Методики та Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 р. № 1531 (п.53 Методики).

Згідно п.57 Методики вартість орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію), що підлягає приватизації шляхом викупу, визначається шляхом проведення незалежної оцінки.

За відсутності балансової вартості орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію) та у разі наявності умови щодо компенсації орендарю (колишньому концесіонеру) вартості невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок його коштів за час оренди (концесії), вартість орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію) визначається на підставі його ринкової вартості та ринкової вартості невід`ємних поліпшень орендованого майна (майна, що надавалося у концесію).

Для визначення ринкової вартості невід`ємних поліпшень орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію) розраховується різниця між ринковою вартістю нерухомого майна на дату оцінки виходячи з ринкової вартості подібного майна з урахуванням невід`ємних поліпшень, що здійснені орендарем (концесіонером), та його ринковою вартістю, визначеною на дату оцінки, ґрунтуючись на припущенні, що воно не містить зазначених поліпшень. Ринкова вартість невід`ємних поліпшень орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію) дорівнює величині, що не перевищує фактично сплаченої суми коштів орендаря (концесіонера) за здійснення ідентифікованих невід`ємних поліпшень.

У разі наявності умови щодо компенсації орендарю вартості невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок його коштів за час оренди, розмір такої компенсації визначається відповідно до статті 18 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна.

До того ж, за приписами п.16 Методики, погодження, затвердження або прийняття оцінки майна органом приватизації (іншим суб`єктом управління об`єктами державної власності або органом місцевого самоврядування) у випадках, визначених законодавством, без залучення суб`єктів господарювання здійснюється за результатами рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки), що проводиться згідно із статтею 13 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні та національними стандартами оцінки. Обов`язковою умовою для погодження, затвердження або прийняття висновку про вартість майна (акта оцінки) є наявність висновку рецензента, що міститься в рецензії, складеній рецензентом відповідно до вимог законодавства, про відповідність звіту про оцінку майна (акта оцінки) ознакам, зазначеним в абзаці другому або третьому пункту 67 Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 (Офіційний вісник України, 2003 р., № 37, ст. 1995) (далі - Національний стандарт № 1), на відповідний звіт про оцінку майна (акт оцінки). Затвердження оцінки майна здійснюється шляхом видання наказу про затвердження акта оцінки або висновку про вартість майна органом приватизації (іншим суб`єктом управління об`єктами державної власності або органом місцевого самоврядування), додатками до якого є акт оцінки або висновок про вартість, що затверджується, і рецензія на акт оцінки або звіт про оцінку майна. Погодження висновку про вартість майна здійснюється шляхом скріплення його печаткою та підписом керівника відповідного органу або уповноваженої ним особи.

Визначена відповідно до цієї Методики вартість державного (комунального) майна є підставою для встановлення аукціонною комісією стартової ціни об`єкта приватизації (п.24 Методики).

Так, на запити про надання публічної інформації, Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не надав копії звіту суб`єкта оціночної діяльності, визначеного у встановленому порядку на конкурсних засадах, про незалежну оцінку вартості об`єкта приватизації виконаного до прийняття Кам`янською міською радою рішень про приватизацію об`єктів комунального майна. Цей факт, дає нам підстави стверджувати, що така незалежна оцінка вартості взагалі не проводилася.

Крім того, вивчення даних з офіційного веб-сайту Кам`янської міської ради в мережі Інтернет, свідчать про неприйняття нею чи її органом приватизації рішення про погодження, затвердження або прийняття вказаного звіту суб`єкта оціночної діяльності за результатами його рецензування у встановленому в порядку, що дає нам підстави стверджувати, що такі рішення міською радою чи її органом приватизації не приймалися до прийняття Кам`янською міською радою на 39-й сесії VII скликання рішення №1814-39/VII, №1813-39/VII, №1812-39/VII від 24.12.2019 року та №1918-41/VII від 03.04.2020 року, а відповідна оцінка не проводилася. Це є порушенням встановленого порядку проведення приватизації комунального майна і, відповідно, вимог ст.ст. 4, 24, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ч.2 ст. 345 Цивільного кодексу України, Законів України «Про приватизацію державного і комунального майна» та Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, а також Методики.

Водночас, приватизація об`єкту комунального майна, в силу приписів закону, мала здійснюватися міською радою із суворим дотриманням вимог законодавства України, в тому числі обрання на конкурсних засадах суб`єкта оціночної діяльності, проведення інвентаризації та незалежної оцінки вартості об`єкта приватизації, рецензування звіту суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості об`єкта приватизації, погодження, затвердження або прийняття вказаного звіту суб`єкта оціночної діяльності за результатами його рецензування, та визначення на його підставі ціни продажу об`єкта приватизації, та забезпечувати надходження до міського бюджету грошових коштів для фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №207835094 від 29.04.2020 року, приватним нотаріусом ОСОБА_7 20.03.2020 року було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1649,8 кв.м. за ТОВ ЗФ «МіКомп» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна об`єкта приватизації (приватизація об`єкта комунальної власності шляхом викупу) №298 від 28.02.2020 року.

Постановою слідчого від 22 вересня 2020 року об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1649,8 кв.м. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, посадовими особами Кам`янської міської ради та її виконавчих органів, умисно, протиправно здійснюється відчуження комунального майна з метою його подальшого привласнення на користь третіх осіб, чим продовжують завдавати збитки територіальній громаді міста Кам`янського у значних розмірах.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевказану інформацію, слідчий вважає, що об`єкт нерухомого майна, розташований: АДРЕСА_1 є об`єктом протиправних дій у межах даного кримінального провадження, тому арешт майна є важливим для вставлення всіх обставин кримінального правопорушення та притягнення до відповідальності винних осіб.

Крім того вважає, що об`єкт нерухомості: нежитлова будівля загальною площею 1649,8 кв.м. розташованою за адресою АДРЕСА_1 є предметом злочину, з метою унеможливлення його відчуження, заборони розпоряджатись та проведення будь яких будівельних та ремонтних робіт, повторного незаконного переоформлення на іншу особу, а також з метою проведення необхідних експертиз, є необхідність у накладенні арешту на майно.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчий у своєму клопотання просить накласти арешт на майно з метою метою збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що вказане в клопотанні майно, не відповідає критеріям ст.98, 167 КПК України та положенням ст.170 КПК України, а тому не вбачаються підстави для накладення на нього арешту з метою збереження речових доказів.

Проте до клопотання слідчого не надано жодного належного та допустимого доказу, що з 22.09.2020 р. по 09.10.2020 р. були виявлені та зафіксовані факти приховування, пошкодження, перетворення, чи відчуження майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого засудженого третіх осіб.

Зокрема при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно стст 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації в тому числі і спеціальної наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження а також наслідки арешту майна для підозрюваного третіх осіб

Слідчий не вказав у своєму клопотанні, за якими саме ознаками нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1649,8, відповідає критеріям визначеними в ст. 98 КПК України.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження підозру не пред`явлено жодній особі, тому з урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання слідчого про накладення арешту.

Окрім цього, нормами КПК повноваження слідчого судді спрямовані на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, у поєднанні з метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладають саме на слідчого суддю обов`язок встановлення, з`ясування та дослідження усіх обставин справи у кожному конкретному випадку.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення від 22 вересня 1994 року у справі «Антріш проти Франції», пункт 42, та рішення від 10 травня 2007 року «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пункти 49-62). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Кнвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ та Льоннрот проти Швеції», пункти 69, 73).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1649,8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 шляхом позбавлення права будь-яким особам, будь яким чином відчужувати та розпоряджатись, а також позбавлення права користуватись майном, а саме проводити будь-які будівельні та ремонтні роботи вищевказаного об`єкта нерухомого майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1