В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/772/20
30 липня 2020 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000165, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2020 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 08 червня 2020 року близько 22 год знаходився із односельчанами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , де розпивали спиртні напої. Скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung J6», вартістю 1800 грн, всередині якого знаходилася одна сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ» вартістю 30 грн та 1500 грн грошових коштів, які знаходилися в гаманці, який потерпілий залишив на столі. Із викраденим вийшов із приміщення будинку та розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3330 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в вчиненому визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та пояснив,що 08 червня 2020 року близько 22 год. знаходився з односельчанами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , де розпивали спиртні напої. Скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung J6» з сім-карткою та грошові кошти, які знаходилися в гаманці.Викраденим розпорядився на власний розсуд.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує позитивну характеристику на ОСОБА_4 по місцю проживання, що він до кримінальної відповідальності притягається вперше, заподіяна шкода відшкодована, думку потерпілого щодо покарання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів не перебуває.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За наведених обставин та даних про особу обвинуваченого, зважаючи на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 08 червня 2020 року, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України (в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, ст.ст.100, 349, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Речові докази: чехол до мобільного телефону та головний убір (кепку), які передані на відповідальне зберігання законному власнику залишити ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1