У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Погорелове Жовтневого району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20.08.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року скасувати.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням вимог КПК України та відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, на підставі ст. 331 КПК України, розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, проте, прокурором з даного приводу було зазначено лише те, що вона бажає продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без посилання на будь-які ризики та аргументацію стосовно продовження такого запобіжного заходу.
Суд самостійно встановив ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та послався на тяжкість злочину.
Захисник вважає, що ухвала про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є незаконною і необґрунтованою внаслідок відсутності зазначення прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, апелянт зазначає, що ОСОБА_5 не вчиняв правопорушень в період перебування під вартою, а наявність у нього судимостей не може бути безумовною підставою, яка свідчить про можливість вчинення обвинуваченим іншого злочину.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000321, за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України.
22.06.2020 р. спливав строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_5 .
Врахувавши положення ч. 3 ст. 331 КПК України, того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше судимий, зокрема, за умисний корисливий злочин за обтяжуючих обставин, в даному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце протягом невідбутого строку покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2012 року, до затримання не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000321, за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_5 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, раніше судимий за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення мав не зняту і непогашену судимість, офіційно не працює, постійного джерела доходів не має.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначеного ризику.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень та наявності ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3