Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/875/20
Номер провадження: 1-кп/511/138/20
23 листопада 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000823 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бендери, Р. Молдова, громадянина України, з середньою освітою, розлучений, маючого на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ПП «Кирол» на посаді ливарника пластмас, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 03.11.2019 приблизно о 02 год. 30хв., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: автомобілем моделі ВАЗ- 2106, р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить його батькові ОСОБА_10 , здійснював рух, зі швидкістю, що не перевищує встановленого обмеження, із ввімкненим ближнім світлом фар, по правій полосі проїжджої частини автодороги провулку Одеського в с. Степанівка в напрямку від вул. Дружби до вул. Миру в с. Степанівка, Роздільнянського району Одеської області. В цей час ОСОБА_5 побачив на проїжджій частині вказаної автодороги компанію людей, серед яких був ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 побачивши вказаний автомобіль, яким керував ОСОБА_5 , показав рукою зупинитись, на що ОСОБА_5 зупинив автомобіль. Після повної зупинки ОСОБА_5 автомобіля моделі ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , сів обличчям вперед на його капот. Однак ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, а саме: 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», при об`єктивній можливості бачити обстановку навколо, не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та маючи технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди на вказаному автомобілі почав рух вперед по провулку Одеському с. Степанівка в напрямку від вул. Дружби до вул. Миру в с. Степанівка, Роздільнянського району Одеської області із сидячим на капоті потерпілим ОСОБА_7 , який під час руху автомобіля не втримався та впав на проїжджу частину дороги по провулку Одеському с. Степанівка напроти будинку №6.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події, потерпілому ОСОБА_7 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, яка поєднує: лінійний перелом основи и склепіння черепа з локалізацією у потиличній кістці зліва з поширенням на піраміду лівої скроневої кістки та клиноподібну кістку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм автомобілю моделі ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 «Правил дорожнього руху», які діють в Україні, а саме: п. 10.1 та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної пригоди.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнав, і суду пояснив, що 03 листопада 2019 року в нічний час, біля 2-х годин він рухався на своєму автомобілі ВАЗ- 2106, р/н НОМЕР_1 , який належить його батькові ОСОБА_10 , по правій полосі проїжджої частини автодороги провулку Одеського в с. Степанівка в напрямку від вул. Дружби до вул. Миру в с. Степанівка, Роздільнянського району Одеської області. На проїжджій частині вказаної автодороги він побачив компанію людей, серед яких був ОСОБА_7 . Він продовжував рух, як несподівано ОСОБА_7 почав махати руками та зупиняти його автомобіль. Він зупинився, а ОСОБА_11 в свою чергу, всівся на капот його автомобіля, тим самим перешкоджаючи йому рух. З машини він побоювався вийти, оскільки бачив, що сам ОСОБА_11 та інші люди, які були в його компанії були в нетверезому стані та де хто з них тримав пляшки з алкоголем в руках. Задля попередження конфліктної ситуації він не став виходити з автомобілю, щоб з`ясувати таку поведінку ОСОБА_11 , а почав повільно рухатися на автомобілі разом з потерпілим, розуміючи, що останній з переляку добровільно відійде від його автомобілю. Однак ОСОБА_11 продовжував сидіти на капоті його автомобіля. Продовжуючи повільно рухатись, та проїхавши приблизно відстань 5-7 метрів, ОСОБА_11 раптово впав з капоту його автомобіля, а він продовжив рухатися далі ще метрів 20-30. Після чого він побачив в дзеркалі заднього погляду, що ОСОБА_11 лежить не рухаючись і до нього підбігли люди. Він вирішив повернутися, щоб допомогти йому, однак на своєму автомобілі під`їхав ОСОБА_12 і сказав, що сам доставить постраждалого до лікарні. Сам він повернувся до свого автомобіля та поїхав.
Обвинувачений вважає, що його вини в цій дорожньо-транспортній пригоді не має, наполягає на тому, що ОСОБА_7 сам винуватий в тому що сталося. При цьому в своїх показах обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що повернувшись до ОСОБА_11 , він бачив, що той лежав безтями, в калюжі крові і в нього була розбита голова.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина в вчиненні злочину підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків обвинувачення.
Так, Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що внаслідок отримання черепно-мозкової травми, він не пам`ятає подробиць подій, які трапились з ним в ніч з 02 на 03 листопада 2019 року. Однак, після перегляду відео файлу, який йому демонстрували на досудовому слідстві і якій мається в матеріалах кримінального провадження, повністю підтверджує фактичні обставини які зазначенні в обвинувальному акті. При цьому, він підтвердив, що дійсно 03 листопада 2019 року, в нічний час, він зі своїми друзями знаходився на площі поблизу бару в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області і був нетверезий, після чого він прокинувся в лікарні з пробитою головою та тривалий час лікувався від отриманих тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_14 , з яким проживають в м. Одеса. Однак іноді приїжджають до Роздільнянського району, оскільки в с. Степанівка проживають батьки ОСОБА_15 . Так, в ніч з 02 на 03 листопада 2019 року, біля 23:00 години вона пішла до бару в с. Степанівка, де її чоловік проводив час зі своїми друзями, щоб разом з ним повернутися до дому. Однак до бару вона не заходила оскільки вони всі вже перебували на вулиці. Вона також підійшла до компанії людей і почала з ними розмовляти, через деякий час вони побачили світло фар автомобіля, якій рухався в напрямку їхнього місця знаходження. Вадим вирішив, що це хтось із знайомих їде, бажаючи щоб їх підвезли до дому, він вийшов на проїзджу частину дороги та почав, розмахуючи руками, зупиняти цей автомобіль. Коли автомобіль зупинився, з нього ніхто не вийшов, а ОСОБА_15 розвернувшись до водія спиною, присів на капот автомобіля. Вона не бачила, коли водій автомобіля почав рухатися, оскільки, відволіклася повернувшись обличчям до знайомих, а коли почула звук двигуна, повернулася і побачила, що ОСОБА_15 лежить на дорозі, а машина продовжила рух далі. Вони всі підбігли до нього, він лежав без тями, а з голови, з області вух та носу йшла кров. Хтось із хлопців його перевернув на бік, щоб він не захлинувся кров`ю, а вона почала викликати швидку, однак швидкої вони не дочекалися і погрузили ОСОБА_15 до машини Ноєля, після чого відвезли чоловіка до лікарні. В подальшому він довго лікувався. Вона вважає, що таке сталося за вини обвинуваченого, оскільки у водія була можливість об`їхати її чоловіка, так як проїзна частина дороги була широкою і вільною від іншого транспорту.
Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що він є жителем с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, а тому знає і обвинуваченого ОСОБА_5 і потерпілого ОСОБА_7 , як мешканців одного населеного пункту. В ніч на 03 листопада 2019 року він перебував в барі по власних справах, якій знаходиться в центрі села і періодично виходив на вулицю щоб покурити. Коли він виходив на вулицю, він бачив сторонніх людей, але не звертав уваги хто саме там знаходився. Так, приблизно біля 2-х годин, він в черговий раз вийшовши з бару на вулицю, почувши як гальмує якась машина, він повернувшись обличчям до дороги, побачив, що хтось впав з капоту автомобілю ВАЗ зеленого кольору, пізніше він впізнав, що це був ОСОБА_16 . Коли він підійшов до ОСОБА_15 , то побачив, що той лежить на спині, а з голови в нього тече кров, поруч з ним знаходилася його дівчина. Вадим знаходився в притаманному стані, і він його перевернув зі спини на бік, щоб той не захлинувся кров`ю. Дівчина викликала по мобільному телефону швидку, однак швидка довго не їхала і він запропонував їй підвезти Вадима до лікарні. Крім того, свідок показав, що проїзна частина дороги на якій трапилось ДТП дуже широка і має ширину приблизно 5 метрів, отже автомобіль міг здійснити об`їзд натовпу людей.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , пояснив що він є однокласником ОСОБА_5 і вони перебувають в дружніх стосунках. Так, 03 листопада 2019 року, разом з ОСОБА_18 вони повертались до дому на автомобілі. Він знаходився на передньому сидінні в автомобілі, а за кермом був ОСОБА_5 . Під`їжджаючи до центру села Степанівка, навпроти бара, раптово на дорогу вибіг якийсь парень та кинувся на машину, розмахуючи руками, а коли ОСОБА_5 зупинив автомобіль, той всівся на капот машини. Вони з ОСОБА_18 перелякались, оскільки на вулиці помітили ще групу людей, і їм показалось, що всі ці люди п`яні. Вони побоювались відкривати вікна та виходити з автомобілю. ОСОБА_18 почав повільний рух автомобілем, а парень який сидів на капоті не втримався і впав на землю. Вони від`їхали від міста події метрів на п`ять, побачили що ОСОБА_11 лежить не рухаючись і біля нього натовп людей.
У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідків обвинувачення, оскільки їм роз`яснені права та обов`язки, та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України, приведені судом до присяги, вони заперечували наявність у них неприязних стосунків з обвинуваченим та причин обмовляти його.
Суд, дотримуючись принципу змагальності сторін, задовольнив клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_19 , яка є матір`ю потерпілого. Однак, будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_19 відмовилась від дачі показів суду на підставі ст.63 Конституції України.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його вина у вчиненні даного злочину повністю підтверджується дослідженими та оголошеними в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000823 від 04.11.2019 року, згідно якого 03.11.2019 о 21:20:22 за заявою ОСОБА_7 зареєстровано кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України, з наступною фабулою: 03.11.2019 року приблизно 02:00 годин, водій легкового автомобіля ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 рухався по проїжджій частині пров. Одеського, с. Степанівка Роздільнянського району, з сидячим на капоті ОСОБА_7 , внаслідок чого останні впав з капоту вказаного транспортного засобу, при цьому отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми ( а.к.п. 89);
-заявами ОСОБА_13 та ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , які зареєстровані в Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області 03.11.2019 року та на підставі яких внесені дані до ЄРДР та розпочато досудове розслідування (а.к.п. 92, 93);
-довідкою лікаря-анестезіолога та завідувача відділення інтенсивної терапії про те, що хворий ОСОБА_7 госпіталізований 03.11.2019 о 03:40 до хірургічного відділення та переведений 03.11.2019 о 10:30 до ВІТ КНПСВТГР «Роздільнянська ЦРЛ» з клінічним діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма… (а.к.п. 94);
-протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2019 року, згідно якого слідчим в присутності понятих оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_1 та складено та долучено до протоколу план схема місця ДТП (а.к.п. 95-101);
-протоколом огляду транспортного засобу від 04.11.2019 року з фото таблицями від 04.11.2019 року відповідно до якого, слідчим, в присутності водія ОСОБА_5 та понятих оглянуто ВАЗ 21063 легковий седан, зеленого кольору, р/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску (а.к.п. 102-109);
-фотокопіями документів, а саме: посвідчення водія ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , виданого Роздільнянським МРЕВ 04.05.2004 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 відкрито категорії А, В, С та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого автомобіль ВАЗ 21063 НОМЕР_1 , 1989 року випуск належить ОСОБА_10 (а.к.п. 111, 112);
-протоколом огляду та зафіксованого на ньому відеозапису від 05.11.2019 року, а саме відеозаписом знятим на камеру відеоспостереження, яка охоплює пров.Одеській в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, під час огляду якого виявлено, що протягом часу з 02:28:17 по 02:33:30 годин, встановлено, що на відео о 02:28:17 годині по пров.Одеському, с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, на проїзної частині провулку розташована група осіб жіночої та чоловічої статті, далі о 02:29:29 годині на проїзну частину провулку зі сторони вул.Дружби виїжджає автомобіль марки ВАЗ із ввімкненими світлом фар, далі о 02:29:37 годині відповідний автомобіль під`їжджає до групи осіб які перебувають по провулку Одеському на проїзній частині та зупиняється, далі о 02:29:41 особа чоловічої статті розташовується спереду авто на капоті автомобілю та автомобіль починає здійснювати рух вперед, далі о 02:29:44 годині під час руху автомобілю ВАЗ особа чоловічої статті яка перебувала спереду авто, а саме на капоті падає на праву сторону за ходом руху на проїзну частину провулку та відповідний автомобіль продовжує здійснювати рух вперед та потім зупиняється, далі о 02:29:53 годині авто марки ВАЗ повертається до місце перебування групи осіб, де у подальшому із авто з місця водія виходить особа чоловічої статті та автомобіль прослідує до узбіччя (а.к.п. 166-169);
-постановою про залучення речових доказів від 05.11.2019 року відповідно до якої, до матеріалів кримінального провадження №0000823 долучено флеш носій «Kingston» micro SD об`ємом пам`яті 32 ГБ із відео записом від 03.11.2019 з 02.28.17 по 02.33.30 годину, в якості речового доказу (а.к.п.113-114);
-постановою про залучення речових доказів від 05.11.2019 року відповідно до якої, до матеріалів кримінального провадження №0000823 в якості речового доказу долучено автомобіль моделі ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 та який повернутий ОСОБА_5 під відповідну схорону розписку (а.к.п. 115-116, 117);
- ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.11.2019 року, якою накладено арешт, а саме: на транспортній засіб ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_10 , та повернутий ОСОБА_5 , який користується ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , з забороною користування, розпорядження вказаним транспортним засобом та його відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів ( а.к.п.118-120, 121-122);
-актом судово-медичного обстеження (дослідження) №104 від 29.12.2019 року, відповідно до висновку якого зазначено, що для достеменного визначення наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , а також пов`язаних с цим питань стосовно механізму спричинення, давності та ступеню тяжкості ушкоджень необхідне надання експертові оригіналів медичної документації, а саме: історії хвороби і комп`ютерних томограм голови. Станом на 29 грудня 2019 року вказані медичні документи правоохоронним органам не надані, у зв`язку із чим у даний час не є можливим вирішити вказані питання (а.к.п. 123-124);
-постановою про призначення авто-технічної експертизи від 26.03.2020 року, відповідно до якої слідчим на вирішення експерта поставлені такі запитання: - чи справні були на момент ДТП гальмівна система, ходова частина, рульове керування, освітлювальна система та інші агрегати у автомобіля марки ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 ; якщо були несправні, то в чому заключалась несправність та коли вийшли із ладу, до ДТП, в момент ДТП, чи після ДТП (а.к.п.125-126);
-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 06.04.2020 року щодо виявлення ступені тяжкості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 (а.к.п. 127);
-ухвалою слідчого судді від 07.04.2020 року щодо надання тимчасового доступу до історії хвороби ОСОБА_7 з КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (а.к.п. 128-129, 130-131)
-ухвалою слідчого судді від 07.04.2020 року щодо надання тимчасового доступу до історії хвороби ОСОБА_7 з КНП СВТГРР «Роздільнянська ЦРЛ» (а.к.п. 132-133, 134-135);
-протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 16.04.2020 щодо ознайомлення з вищезазначеними документами (а.к.п. 136-143);
-висновком експерта від 24.04.2020 року відповідно до якого: у ОСОБА_7 виявлені наступні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, яка поєднує лінійний перелом основи і склепіння черепа з локалізацією у потиличній кістці зліва з поширенням на піраміду лівої скроневої кістки та клиноподібну кістку; забій головного мозку з локалізацією вогнищ забиття у базальних (нижніх) відділах правої потиличної ділянки волосистої частини голови. Наявна черепно-мозкова травма ускладнилась розвитком лівостороннього парезу (неповний параліч) лицьового нерва через ушкодження (перелом!) піраміди лівої скроневої кістки… Дана черепно-мозкова травма спричинена, можливо у вказаний вище час 03 листопада 2019 року, в результаті падіння постраждалого горілиць (навзнаки) з ударом потиличною ділянкою голови о тверду поверхню. За вказаний механізм утворення травми свідчать її морфологічні особливості…; виявлена у ОСОБА_7 відкрита черепно-мозкова травма з переломом основи склепіння черепа є небезпечною для життя і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.к.п.144-146);
-постановою про призначення авто-технічної експертизи від 27.04.2020 року та відповідним висновком експерта автотехнічної експертизи обставин ДТП за участю автомобіля «ВАЗ-2106» №20-2380 від 05.05.2020 року, згідно якого зроблені наступні висновки: 1) з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 перед початком руху, повинен був переконатися, що це буде безпечно та не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, тобто діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України; 2) в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, водій автомобіля ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди; 3) в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії автомобіля ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 не відповідали вимогам .10.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної пригоди (а.к.п.150-152).
-висновком експерта автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ-2106» р.н. НОМЕР_1 № НОМЕР_5 .05.2020 року, згідно якого: 1) проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 (гальмова система, рульове керування, система освітлювання та ходова частина), на момент події перебувала в працездатному стані й могли виконувати функції по керуванню автомобілем, а отже про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу; 2) оскільки на досліджуваному автомобілі «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , на момент огляду були відсутні технічні несправності (гальмова система, рульове керування, система освітлювання та ходова частина), які б могли привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу, то вирішення питання, «Якщо були несправності, то в чому полягало несправність та вийшли із ладу, до ДТП, в момент ДТП, чи після ДТП?», позбавлена технічного сенсу, та не вирішувалось (а.к.п. 153-157);
-постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 21.05.2020 року, відповідно до якої кваліфікація кримінального правопорушення №0000823 від 04.11.2019 року із ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст. 286 КК України та повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 21 травня 2020 року про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.к.п.158-159,160-165);
Стаття 21 КПК України гарантує доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а саме: кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону
Стаття 22 КПК передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.84 КПК).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ст.86 КПК).
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК).
В ході судового розгляду суд відповідно до ст. 22 ч.6 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: був допитаний обвинувачений, потерпілий, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення та захисту. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст.23 КПК України за участю учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст.94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_5 , даних ним у судовому засіданні, що його вини в цій дорожньо-транспортній пригоді не має, що ОСОБА_7 сам винуватий в тому що сталося, та вважає, що його показання є нелогічними, суперечливими та спростовуються доказами, безпосередньо дослідженими судом, тому їх до уваги не приймає і вважає захисною позицією обвинуваченого, з метою уникнути відповідальності за вчинення злочину.
Суд не бере до уваги заперечення сторони захисту адвоката ОСОБА_6 щодо недопустимості письмового доказу, а саме: висновка експерта автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ-2106» р.н. НОМЕР_1 № НОМЕР_5 .05.2020 року ,так як в ньому невірно зазначений р/н автомобілю ВАЗ 2106, виходячи з того, що в судовому засіданні при дослідженні судом повного тексту зазначеної експертизи, було встановлено що невірний реєстраційний номер НОМЕР_4 автомобілю ВАЗ 2106 зазначений тільки в дослідницький частині та у самому висновку, замість вірного реєстраційного номеру НОМЕР_1 , якій зазначений в постанові слідчого та в мотивувальній частині висновку експерта. Враховуючи те, що на дослідження експерту був представлений саме автомобіль ВАЗ 2106 з р/н НОМЕР_1 та для ознайомлення були надані матеріали кримінального провадження №0000823, суд вважає що у своєму висновку експерт ОСОБА_20 міг допустити технічну помилку, вказавши замість вірного р/н НОМЕР_1 , невірний НОМЕР_4 .
Суд, переконаний в тому, що сама по собі така помилка не змінює змісту висновків експерта, оскільки загалом по тексту викладені обставини, що стосуються водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 .
Крім того, факт того що на дослідження експерта був представлений саме автомобіль ВАЗ 2106 з р/н НОМЕР_1 , підтверджується висновком експерта автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ-2106» р.н. НОМЕР_1 № НОМЕР_5 .05.2020 року, яка була проведена тим самим судовим експертом ОСОБА_20 .
Суд, дотримуючись принципу змагальності, створивши умови для подання сторонами всіх наявних доказів, вважає, що стороною обвинувачення подано належні та допустимі докази, які вказують на причетність обвинуваченого до вчинення злочину, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Підстав для перекваліфікації його дій, а також для виправдання обвинуваченого, суд не знаходить.
Повно та неупереджено дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, враховує ті обставини, що він позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи (а.к.п.174, 183), має на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.к.п. 181), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а.к.п.177-178), і є особою раніше не судимою (а.к.п.176).
ОСОБА_5 є осудною особою, оскільки не доведено протилежне.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_5 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та становить середню небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації , виправлення ОСОБА_5 без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.77-80).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, має на утриманні неповнолітню доньку, також, суд враховує і позицію представника потерпілого, який не наполягав на суровому покаранні, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання без ізоляції від суспільства з застосуванням умовного звільнення від відбування покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Також по даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_21 заявлено цивільний позов про відшкодування йому заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 26782,50грн, а також моральної шкоди в розмірі 50000грн, який підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.( а.к.п.25-30)
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявлений ОСОБА_21 позов про відшкодування йому заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 26782,50грн, а також моральної шкоди в розмірі 50000грн обвинувачений ОСОБА_5 не визнав. Просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_21 відмовити в повному обсязі.

Так судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_21 в результаті дорожньо-транспортної події спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно- мозкової травми, яка поєднує: лінійний перелом основи і склепіння черепа з локалізацією у потиличній кістці зліва з поширенням на піраміду лівої скроневої кістки та клиноподібну кістку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 25833, встановлено, що після отримання 03.11.2019 р. першої (невідкладної) допомоги у Роздільнянській ЦРЛ, ОСОБА_7 04.11.2019 року переведений до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» у важкому стані з діагнозом: «Забій головного мозку. Перелом основи і склепіння черепа. Посттравматичний парез лівого лицьового нерва. Забій м`яких тканин потиличної ділянки.» та був госпіталізований в ургентному порядку до нейрохірургічного відділення, де ОСОБА_21 отримував антибактеріальну, проти судомну, проти набрякову, дегідратаційну і симптоматичну терапію. На лікуванні у КУ «ООКЛ» ОСОБА_21 знаходився до 15.11.2019р., після чого був виписаний під нагляд невропатолога ЛПЗ за місцем проживання. ( а.к.п.56)

Сума матеріальної шкоди в судовому засіданні підтверджена доказами в розмірі 18260,63грн., у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Суд не бере до уваги товарні чеки №42-Чк-0024830 від 16.11.2019 року, № КТ-Чк-0016568 від 16.11.20 року, № 18-Чк-0019741 від 16.11.2019 року, № КТ-Чк-0016595 від 17.11.2019 року, № ЛБ-Чк-0019733 від 17.11.2019 року, № РБ-Чк-0030518 від 18.11.2019 року, № БД-Чк-0014604 від 18.11.2019 року, № 42-Чк-0024851 від 18.11.2019 року, № А3-Чк-0028817 від 18.11.2019 року, № А2-Чк-0014523 від 17.11.2019 року ( а.к.п.33,34,37,44-50), фіскальні чеки № 9504 від 05.12.2019 року, № від 18.11.2019 року, № 338328 від 18.11.2019 року, № 121665 від 05.12.2019 року ( а.к.п.55), оскільки цивільним позивачем не надано доказів, які підтверджують, що у дати, зазначені у вказаних вище чеках, ОСОБА_22 перебував на лікуванні в медичній установі, звертався за медичною допомогою до лікаря, або медикаменти, які були придбані у зазначених чеках, призначені відповідними лікарями.

Тому суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, так як потерпілим не підтверджено понесення ним витрати на лікування в розмірі 8521,87грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із обставин, за яких потерпілому ОСОБА_7 в результаті дорожньо-транспортної події було завдано тяжких тілесних ушкоджень, а саме: відкритої черепно- мозкової травми, яка поєднує: лінійний перелом основи и склепіння черепа з локалізацією у потиличній кістці зліва з поширенням на піраміду лівої скроневої кістки та клиноподібну кістку, а тому у день дорожньо-транспортної пригоди та після того, під час стаціонарного лікування, потерпілий відчував фізичний біль, що супроводжувалося вочевидь і душевними стражданнями та в сукупності спричинило вимушені зміни його звичного способу життя.

Заявлена потерпілим сума моральної шкоди у розмірі 50 000 гривен, на думку суду є занадто великою, та не обґрунтованою.

Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає визначити потерпілому в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000грн, що буде достатньою компенсацією за вчинений обвинуваченим злочину та стягнути з нього вказані кошти.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.11.2019 накладено арешт на транспортній засіб ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_10 , та повернутий ОСОБА_5 , який користується ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , з забороною користування, розпорядження вказаним транспортним засобом та його відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів ( а.к.п.121-122)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведені судово автотехнічні експертизи № 20-2380 від 05.05.2020 року та № 20-2221 від 14.05.2020 року, процесуальні витрати на залучення експертів склали 2941грн. 92коп. ( а.к.п.150-157)
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 100, ч.4 ст.174, ст.349, 368, 369-371,373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , уродженця м. Бендери, Р. Молдова, громадянина України, працюючого в ПП «Кирол», на посаді ливарника пластмас, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, для проведення судово автотехнічних експертиз № 20-2380 від 05.05.2020 року та № 20-2221 від 14.05.2020 року в розмірі 2941,92грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26782грн.50коп. та моральної шкоди у розмірі 50000грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 18260,63грн.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 моральної шкоди, спричинену злочином у розмірі 10000грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.11.2019 року, а саме: на транспортній засіб ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_10 , та повернутий ОСОБА_5 , який користується ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , з забороною користування, розпорядження вказаним транспортним засобом та його відчуження,
Речові докази:
-флеш носій «Kingston» micro SD об`ємом пам`яті 32 ГБ із відео записом від 03.11.2019 з 02.28.17 по 02.33.30 годину, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи (а.к.п.169);
-транспортній засіб ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску, який повернутий під гарантійну розписку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1