Справа 556/7/21
Номер провадження 1-в/556/12/2021
У Х В А Л А
19.01.2021 року смт. Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області
під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника ДУ Полицька ВК №76 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 13.07.2011 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ст. 185 ч.3; 75; 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, засудженого 17.10.2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ст. ст. 115 ч.І; 71 КК України до 12 років позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком суду від 13.07.2011 року.
17.02.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ст. 72 ч. 5 КК України з врахуванням змін внесених ЗУ № 838-8 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку застосування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.12.2012 року по 27.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 01 рік 10 днів.
Засуджений ОСОБА_5 , звернувся до суду з заявою про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення.
В судовому засіданні засуджений підтримав дану заяву, просив умовно-достроково звільнити його з місць позбавлення волі.
В судовому засіданні представник адміністрації колонії відніс вирішення даного питання на розсуд суду, пояснив, що засуджений ОСОБА_6 посередньо характеризується, мав цілий ряд стягнень, крім того, допускав порушення режиму, за які не застосовувались стягнення, а представники адміністрації обмежувались профілактичними виховними бесідами. З
Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнити засудженого ОСОБА_5 , слід відмовити, оскільки засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Відповідно до ч.2, п.3) ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивченням матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , встановлено, що з 22.01.2014 року засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонії (№76)». За час відбування покарань характеризується посередньо, допустив сімнадцять порушень встановленого порядку відбування покарання, які виразились у порушенні розпорядку дня, зберіганні заборонених предметів за що п`ять разів був поміщений в ДІЗО. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. ОСОБА_6 має 9 заохочень.
Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги під контролем.
Крім того, за допущені ОСОБА_7 порушення порядку відбування покарання з ним проводились профілактичні виховні бесіди, остання така бесіда мала місце 24.11.2020 року.
09.12.2019 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_5 , заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. На час прийняття вказаного рішення ОСОБА_5 , характеризувався посередньо.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги наступне.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України у відповідності до Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5, є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Разом з тим, з характеристики ОСОБА_8 та матеріалів його особової справи вбачається, що засуджений не бажає підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, формально бере участь в програмі диференційованого впливу на засуджених "Духовне відродження", однак заходів духовного характеру не відвідує, роботи з благоустрою колонії виконує під контролем адміністрації.
ОСОБА_6 працевлаштований в лазні, однак до роботи він залучається один раз в тиждень, як це вбачається з його власних пояснень,
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого за вищевказаний період, його активної, усвідомленої поведінки, яка б свідчила, що ОСОБА_6 довів своє виправлення, зміст зазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2013 року.
Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.
За таких обставин, у суду відсутні підстави щодо не врахування вищезазначених даних при винесенні даної ухвали.
Суд приходить до висновку, що всі вищезазначені факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 , не довів сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою своє виправлення, що є єдиною підставою для умовно-дострокового звільнення, що дає підстави для відмови у задоволенні клопотання засудженого.
На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючисьст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336,415 ч.3, 537, 539 КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення через Володимирецький районний суд, а засудженим, який перебуває в місцях позбавлення волі - протягом 7 діб з часу отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1 .
Повний текст ухвали проголошено 21 січня 2021 року о 13 год. 00 хв.