Номер провадження: 11-сс/813/1167/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000476 від 05.05.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Саратів, Росії, громадянки України, працюючої на посаді завідувача об`єднаної клініко діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта (1 ст.) діагностичної служби Комунального некомерційного підприємства Міська клінічна лікарня № 10 Одеської міської ради, з вищою освітою, розлученої, яка є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта відносно підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, однак не було доведено неможливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюзабезпечить запобіганню встановленим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та належної процесуальної поведінки підозрюваного. Наявність у підозрюваної постійного місця проживання і реєстрації, наявність неповнолітньої дитини та наявність міцних соціальних зв`язків не спростовує наявність ризиків та не вказує на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що стороною обвинувачення не доведені обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Матеріали провадження не містять доказів про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, так як підозрюваній була надана неправомірна вигода особою, яка у цьому була зацікавлена, що згідно позиції Верховного суду виключає вимагання неправомірної вигоди. Підозрювана взагалі не торкалася наданих грошей та не намагалася нікому їх передати.
Наявність можливого переховування підозрюваної не може обґрунтуватися лише тяжкістю злочину.

Ризики, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, спростовуються тим, що у кримінальному провадженні усі першочергові слідчі дії були проведенні та певні особи були допитані. У клопотанні не зазначено на яких саме свідків підозрювана може впливати. Сторона обвинувачення не позбавлена можливості звернутися з клопотання про відсторонення підозрювану від посади, для запобігання зазначених ризиків.

Слідчий суддя при застосуванні цілодобового домашнього арешту не врахував всіх обставин щодо особи підозрюваної, а саме, що підозрювана має постійне місце роботи та проживання, де позитивно характеризується. Крім того, підозрювана є інвалідом 3 групи.

Також підозрювана має міцні соціальні зв`язки, а саме живе родиною з неповнолітнім сином, який знаходить у неї на утриманні, перебування на цілодобовому домашньому арешті фактично унеможливлює виконання підозрюваною утримання та виховання дитини.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника та підозрювану, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд, дослідивши клопотання, надані до нього матеріали, а також пояснення учасників апеляційного провадження, вважає, що слідчий суддя зазначені вище вимогикримінального процесуального закону не врахував в повній мірі при постановленні оскаржуваної ухвали.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368КК України, а саме у том, що наказом директора Комунального некомерційного підприємства Міська клінічна лікарня № 10 Одеської міської ради (далі КНП «МКЛ №10» ОМР) ОСОБА_11 від 14.01.2020 № 3-ос, ОСОБА_8 прийнято на роботу на посаду завідувача об`єднаної клініко діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта (1 ст.) діагностичної служби КНП «МКЛ №10» ОМР.
14.01.2020, точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, в ході виконання своїх організаційно-розпорядчих функцій у ОСОБА_8 виник умисел на отримання від підлеглих працівників клінічно діагностичної лабораторії неправомірної вигоди за неподання керівництву КНП «МКЛ № 10» ОМР штучних підстав про накладання дисциплінарних стягнень на підлеглих їй співробітників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також ініціювання нею питання послідуючого звільнення їх з займаних посад.
Реалізуючи свій злочинний намір, приблизно в кінці січня 2020 року, точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 у ході розмови із підлеглими їй лікарями біологами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка відбулася у приміщенні клінічно діагностичної лабораторії, розташованої на третьому поверсі КНП „МКЛ № 10 ОМР за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 61-а, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, повідомила ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про те, що останні після кожної зміни повинні надавати їй грошові кошти у розмірі 200 гривень за кожне проведене ними лабораторне обстеження. У випадку відмови, ОСОБА_8 з надуманих підстав подаватиме директору або його заступникам відомості про накладання дисциплінарних стягнень на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також, використовуючи своє службове становище та повноваження керівника підрозділу, ініціюватиме питання послідуючого звільнення останніх з займаних посад. Розуміючі, що ОСОБА_8 в силу займаної посади, виконує відносно них організаційно-розпорядчі функції, в зв`язку із чим вони перебувають у службовій залежності від ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вимушено погодились на її вимогу про надання неправомірної вигоди та, у подальшому, звернулись до правоохоронних органів за захистом своїх прав.
У подальшому 25.06.2020, приблизно о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 3, клінічно діагностичної лабораторії КНП „МКЛ № 10 ОМР, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського 61-а, отримала від ОСОБА_14 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 6 200 (шість тисяч двісті) гривень за неподання керівництву КНП «МКЛ № 10» ОМР з надуманих підстав відомостей про накладання дисциплінарних стягнень на підлеглих їй співробітників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також ініціювання нею питання послідуючого звільнення їх з займаних посад.
Цього ж дня, о 09.22 годині, після отримання зазначеної неправомірної вигоди, ОСОБА_8 була затримана співробітниками правоохоронних органів в приміщенні свого службового кабінету. В ході огляду в приміщенні кабінету № 3, клінічно діагностичної лабораторії КНП „МКЛ № 10 ОМР, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського 61-а виявлено грошові кошти у розмірі 6 200 (шість тисяч двісті) гривень, які остання отримала у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_14 .
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:
- рапортом ОСОБА_15 від 05.05.2020 року;
- протоколом допиту ОСОБА_14 від 08.05.2020;
- протоколом допиту ОСОБА_14 від 25.06.2020 року;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 25.06.2020 року;
- протоколом освідування особи від 25.06.2020 року;
- протоколом огляду місця події від 25.06.2020 року;
- протоколом затримання підозрюваної від 25.06.2020 року;
- положенням про об`єднану клініко діагностичну лабораторію, затвердженого 02.01.2020 року директором КНП «МКЛ №10» ОМР ОСОБА_11 ,
- посадовою інструкцією ОСОБА_8 ;
- наказом директора КНП «МКЛ №10» ОМР ОСОБА_11 від 14.01.2020 року № 3-ос, про прийняття ОСОБА_8 на роботу.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування наявності підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено

В ухвалі слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.
З висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з тих обставин, що інкримінований злочин був вчинений за місцем роботи підозрюваної, де працює більшість свідків та не усі докази зібрані.
Разом з тим, апеляційний суд, дослідивши надані до клопотання слідчого матеріали, вважає, що слідчий суддя безпідставно встановив доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя зазначив, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тяжкістю вчиненого злочину.
Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, посилання сторони обвинувачення тільки на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведеності вини, апеляційний суд вважає недостатніми для доведеності наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні слідчого не зазначено жодних інших обставин або доказів на підтвердження зазначеного ризику, при апеляційному розгляді прокурор також не навів жодних обставин, які б свідчили про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, навпаки, дані щодо особи підозрюваної свідчать про протилежне.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок в ухвалі слідчого судді щодо наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованим, оскільки при перевірці зазначених обставин під час розгляду апеляційної скарги будь-яких доказів або обставин на підтвердження, не встановлено.
Разом з тим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведено неможливості застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим підозрюваній був обраний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
При застосуванні щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя врахував приписи ч.4 ст.194 КПК України, яка прямо передбачає, що в разі, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж зазначеного у клопотанні, слідчий суддя дотримався приписів ст. 178 КПК України, які суд зобов`язаний враховувати щодо особи підозрюваного при обранні запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя врахував, що підозрюванараніше не судима, має постійне місце роботи, реєстрації та проживання, де позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, що доводить наявність у підозрюваної ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують ризики, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ухвалі слідчого судді.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі з урахуванням зазначеної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, дотримався вимог ч.3 ст.176, ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, застосував більш м`який запобіжний захід, який об`єктивно забезпечує належну процесуальну поведінку останнього у кримінальному провадженні.
При цьому, під час апеляційного розгляду встановлені обставини, які свідчать про можливість застосування відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з носінням електронного засобу контролю.

Так, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги з пояснень учасників апеляційного провадження встановив, що підозрювана за термін проведення досудового розслідування належним чином виконує покладені на неї процесуальні обов`язки, на першу вимогу з`являється до органів досудового розслідування та суду.

Зокрема, учасники апеляційного провадження пояснили, що підозрювана з часу застосування до неї оскаржуваною ухвалою від 26.06.2020 рокузапобіжного заходу у виді домашнього арешту належним чином виконує покладені на неї процесуальні обов`язки та самостійно, на першу вимогу з`являється в судові засідання.

Прокурор пояснив, що порушень обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрювану оскарженою ухвалою за термін дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 26.06.2020 року до 14.07.2020 року, не було.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги ті обставини, що судовий розгляд апеляційної скарги, призначений на 08.07.2020 року та 14.07.2020 року, на які з`являлася підозрювана, відкладався в зв`язку з необхідністю дослідити певні докази.

Таким чином, при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що підозрювана не порушувала обов`язки, покладені на неї ухвалою слідчого судді від 26.06.2020 року, ніяких порушень за термін, який пройшов до апеляційного розгляду 14.07.2020 року, не допустила, що об`єктивно вказує на можливість застосування відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки саме такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд враховує, що підозрювана є інвалідом 3 групи та їй необхідно періодично проходить лікування у медичних закладах.
Також апеляційний суд вважає доведеними доводи апеляційної скарги про те, що підозрювана одна виховує неповнолітнього сина, який знаходить у неї на утриманні, перебування на цілодобовому домашньому арешті перешкоджає в повній мірі виконувати батьківські обов`язки щодо утримання та виховання дитини.

Таким чином, відповідно до приписів ч.3 ст. 176, ст. 194 КПК України, з урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених п.п.2,3 ч. 1 ст.177 КПК України, однак не доведені наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням зазначених даних щодо особи підозрюваної та дотримання підозрюваною умов застосованого ухвалою слідчого судді запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, можливим застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з носінням електронного засобу контролю, який забезпечить запобігання встановлених ризиків та належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, підозрюваній ОСОБА_8 має бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з носінням електронного засобу контролю, з урахуванням приписів ст. 181 КПК України, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановленому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 , а також з покладенням на підозрювану ОСОБА_8 обов`язків, передбачених п.п. 1,3,7,8,9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000476 від 05.05.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000476 від 05.05.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 .
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби.
Покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 7, 8,9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду, за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в рамках даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Строк дії ухвали становить до 25.08.2020 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 17.07.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3