Справа № 375/20/21 Номер провадження 1-кп/375/1/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

захисника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_7

представника служби у справах дітей

та сім`ї Рокитнянської селищної ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області кримінальне провадження № 0000140, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2020 щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Рокитнянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, студента 1-го курсу Рокитнянського професійного ліцею №1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.12.2020 близько 19 години 40 хвилин ОСОБА_4 перебував біля магазину «М`ясна Лавка», що за адресою: вул. Першотравнева, б/н, смт Рокитне Київської області.

Цього ж дня, близько 19 години 46 хвилин біля даного магазину проїжджав ОСОБА_5 та, помітивши ОСОБА_4 біля магазину, згадав, що зі слів його дівчини останній образив її. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , та він підійшов до останнього і запропонував відійти в бік на що той погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , передбачаючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до останнього, знаходячись в положенні обличчям до нього, долонею правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_4 , завдавши останньому фізичного болю та заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 117 Д від 15.12.2020 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження: синець на повіках лівого ока. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_4 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протиправні дії ОСОБА_5 , які виразились в спричиненні умисного тілесного ушкодження потерпілому, кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю і підтвердив фактичні обставини справи заподіяння ним потерпілому ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження. У вчиненому він щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи та обмежився допитом обвинуваченого, оглядом характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого та оголошення досудової доповіді, складеної органом пробації.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини вчинення ним кримінального проступку і приходить до висновку, що дії обвинуваченого кваліфікуються за частиною першою статті 125 КК України, так як ОСОБА_5 12.12.2020 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження.

В судових дебатах прокурор просив визнати винним обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку та застосувати до ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт строком 40 годин.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений та його законний представник ОСОБА_6 також підтримали позицію прокурора в судових дебатах.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судових дебатах заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно його підзахисного за нормами статтей 97, 105 КК України із застосуванням щодо ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, а саме застереження. Своє клопотання захисник мотивував тим, що ОСОБА_5 , будучи неповнолітнім, вперше вчинив кримінальний проступок, а його виправлення можливе без застосування покарання.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Київської області ОСОБА_8 підтримали думку захисту про можливість звільнення ОСОБА_5 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, вказавши на те, що обвинувачений є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого.

Прокурор ОСОБА_3 , заслухавши виступ у дебатах учасників провадження, змінив свою позицію щодо притягнення до відповідальності обвинуваченого та призначеної міри покарання, зазначивши про те, що дійсно є всі підстави для звільнення ОСОБА_5 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля обвинуваченому. Обґрунтував це тим, що обвинувачений є неповнолітнім, вперше вчинив кримінальний проступок, розкаявся у вчиненому, надав суду правдиві покази, зазначив про те, що виправить свою поведінку.

Потерпілий в судових дебатах не заперечував проти звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_5 , досудову доповідь, висновок судово-психіатричного експерта №528 від 16.12.2020 року, суд приходить до наступного висновку.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК ( 2341-14 ) суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього). Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до статті 485 КПК України під час судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання. ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок у віці 16 років, перебуває на обліку в лікаря психіатра Рокитнянської районної центральної лікарні, у відповідності до вимоги про судимість до кримінальної відповідальності притягується вперше. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 17.12.2020 умови проживання сім`ї задовільні, неповнолітній забезпечений всім необхідним для нормального розвитку та проживання.

З оглянутої в судовому засіданні досудової доповіді Рокитнянського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області неповнолітній проживає разом з батьками та молодшою сестрою, є студентом 1 курсу ДПТНЗ Рокитнянський професійний ліцей за спеціальністю зварювальник, наркотичні речовини не вживає і ніколи не вживав, алкогольні напої майже не вживав, в суспільстві веде себе спокійно, ввічливий, по відношенню до старших ставиться з повагою, має багато друзів, відкритий до спілкування, добродушний, настійливий характер, здатен ставити перед собою цілі та досягати їх. На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Зважаючи на думку сторони обвинувачення, потерпілого та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до переконання про можливість застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру та звільнення його від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 484-491 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Рокитнянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, студента 1-го курсу ДПТНЗ Рокитнянського професійного ліцею, раніше не судимого, звільнити від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених п. 2 частини 2 статті 105 КК України, а саме: обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього таких як: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_5 поза місцем проживання з 21 години до 06 години без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк 1 рік та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Київської області протягом 1 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Київської області.

На ухвалу суду може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення, через Рокитнянський районний суд Київської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1