У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2020 Справа №607/12061/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000315, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

встановив:
Прокурор відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначила наступне: «Групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000315, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 травня 2020 року, близько 16 год. 00 хв., у ОСОБА_4 , який перебував в гаражному приміщенні, розташованому на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, із ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 травня 2020 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в гаражному приміщенні, розташованому на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 близько трьох ударів кулаками рук в ділянку обличчя та ділянку грудної клітки, та продовжуючи свої протиправні дії, наніс коліном ноги декілька ударів в ділянку спини, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота та поперекової ділянки, повного розриву лівої нирки, за очеревинної гематоми великих розмірів, забій передньої черевної стінки.

Вказані тілесні ушкодження призвели до втрати ОСОБА_6 органу - лівої нирки (лівобічна нефректомія), які за ступенем тяжкості належать до тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило втрату органу.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу.

29 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

01 червня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 21:00 год. по 08:00 год. до 31 липня 2020 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.05.2020 №17518;

- рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 28.05.2020 р. №17451;

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 ;

- довідкою «Комунальної лікарні швидкої допомоги» № 1039 від 29.05.2020 року про діагноз ОСОБА_8 «закрита травма живота та поперекової ділянки. Повний розрив лівої нирки. Заочеревинна гематома великих розмірів». Забій передньої черевної стінки»;

- висновком експерта №597 від 13.07.2020 про те, що виявлена у ОСОБА_6 травма живота і поперекової ділянки належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння;

- актом огляду №198 спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР від 09.07.2020 відповідно до якого на підставі медичного огляду лікарів комісії, даних лабораторного обстеження, матеріалів кримінальної справи, спеціальна медична комісія прийшла до висновку, що у ОСОБА_4 встановлено: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкодою для здоров`я;

- висновком судово-психіатричного експерта №295 від 09.07.2020 відповідно до якого ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованого йому злочину не хворів психічним захворюванням, міг давати звіт своїм діям та керувати ними;

- протоколом огляду документів медичної карти стаціонарного хворого №2833, заповненої на ім`я ОСОБА_6 ;

- постановою про визнання речовим доказом та медичної карти стаціонарного хворого №2833, заповненої на ім`я ОСОБА_6 ;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Органом досудового розслідування зібрано, перевірено і оцінено достатньо доказів, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. Вказані докази є вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставини або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Наведене у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обгрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Метою продовження запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що ОСОБА_4 уродженець м. Тернопіль, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні є те, що вказані особи йому відомі, знає їхні місця проживання, тому перебуваючи на волі може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також встановлено обставини, що виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи фактичні обставини справи, орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні підозрюваної під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює.

Вказані факти та характеристика особи підозрюваного ОСОБА_4 свідчать про те, що він вчинив злочин без будь-яких підстав, а це вказує на його підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Отже, необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень обумовлено обґрунтованістю підозри у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину та за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії зазначені у п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому запобігання спробам підозрюваного ухилятись від слідства та суду, встановленню істини у кримінальному провадженні виправдовують даний запобіжний захід, підтверджують наявність зазначених ризиків, та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам та не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Постановою заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_11 від 22 липня 2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 28 травня 2020 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до трьох місяців, а саме до 28 серпня 2020 року.

31 липня 2020 року закінчується строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного, у вигляді домашнього арешту та покладених на нього обов`язків, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливості складності провадження, так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а саме:

з метою усунення розбіжностей у показаннях потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , перевірки та уточнення відомостей, щодо відтворення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень необхідно провести:

одночасний допит потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 ;

слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_6 та із залученням судово-медичного експерта;

слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_7 та із залученням судово-медичного експерта;

призначити комісійну судово-медичну експертизу для встановлення механізму утворення виявлених в ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за обставин, які вказав потерпілий та свідок під час їх допитів, проведення слідчих експериментів;

доучити до матеріалів кримінального провадження довідку про вартість лікування ОСОБА_6 з КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги»;

виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність.

Провести вказані слідчі дії та експертизи у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку із тривалим перебуванням потерпілого ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні, а також у зв`язку із відсутністю відповідних передумов.

Результати вищевказаних слідчих та процесуальних дій підтверджуватимуть або спростовуватимуть вину підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому правопорушення і таким чином матимуть доказове значення та можуть бути використані як докази під час судового розгляду даного провадження.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».

Прокурор ОСОБА_3 оголосила короткий виклад клопотання та пояснила, що підтримує його повністю із мотивів наведених у ньому.

Сторона захисту не заперечувала щодо клопотання прокурора.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши клопотання із додатками сторони обвинувачення та матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

29 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

01 червня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 21:00 год. по 08:00 год. до 31 липня 2020 року.

Постановою заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_11 від 22 липня 2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 28 травня 2020 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до трьох місяців, а саме до 28 серпня 2020 року.

Із клопотання та матеріалів долучених до нього вбачається, що 31 липня 2020 року закінчується строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного, у вигляді домашнього арешту та покладених на нього обов`язків, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливості складності провадження, так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування

На думку слідчого судді ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.05.2020 №17518;

- рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 28.05.2020 р. №17451;

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 ;

- показаннями свідка ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- довідкою «Комунальної лікарні швидкої допомоги» № 1039 від 29.05.2020 року про діагноз ОСОБА_8 ;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того слідчий суддя вважає що стороною обвинувачення доведено обставини, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати зокрема:

Ризиком того, що ОСОБА_4 уродженець м. Тернопіль, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні є те, що вказані особи йому відомі, знає їхні місця проживання, тому перебуваючи на волі може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Згідно із ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, із врахуванням особи ОСОБА_4 стану здоров`я, віку, наявності постійного місця проживання та доходу стійких соціальних зв`язків, майнового стану, тяжкості інкримінованого йому правопорушення, інших характерезуючих ознак та позиції сторони захисту, слідчий суддя вважає за доцільне ОСОБА_4 продовжити до 28 серпня 2020 року строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 94, 177, 178, 183, 309 КПК України слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити. ОСОБА_4 продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , у в нічний час з 21 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку до 28 серпня 2020 року.

ОСОБА_4 продовжити строк дії обов`язків а саме: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчому чи прокурору про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю до 28 серпня 2020 року.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, строк дії ухвали закінчується 28 серпня 2020 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1