Справа № 473/1401/20
Номер провадження1-кп/473/228/2020
ВИРОК
іменем України

"08" грудня 2020 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001252 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, розлучений, має малолітню дитину, раніше не судимий, на момент події правопорушення працював експедитором ТОВ «ПІК Компані», наразі безробітний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2016 року ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку набув права керування транспортними засобами категорії «В». ОСОБА_4 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами, під час керування транспортним засобом повинен був дотримуватися та виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
04.08.2019 року близько 00:10 год. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21053» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався зі швидкістю 70 км/год. у темний час доби по вулиці Київській в м.Вознесенськ у напрямку від перехрестя проїжджої частини вулиці Кутвицького до центру м.Вознесенськ. Проїжджа частина мала вологе, вкрите дрібними калюжами асфальтоване покриття без вибоїн, являла собою пряму в плані горизонтальну ділянку, яка освітлювалась ліхтарями міського електроосвітлення, горизонтальної дорожньої розмітки на проїжджій частині вул.Київській не було, на даній ділянці проїжджа частина мала по дві смуги руху для транспортних засобів у кожному напрямку.
У цей же час по вулиці Київській в м.Вознесенськ зі сторони АЗС «Укрнафта» в сторону центру м.Вознесенськ зі швидкістю 50 км/год. у попутному для ОСОБА_4 напрямку рухався технічно справний автомобіль марки «ВАЗ-2103» з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 .
Навпроти будинку №219 по вул.Київській в м.Вознесенськ Миколаївської області водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п.2.9 «а», 10.1, 10.3, 12.4, 13.1, 13.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року із відповідними змінами та доповненнями, а саме керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21053» з реєстраційним номером НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння з перевищенням дозволеної швидкості у межах населеного пункту під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному з ним напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, розпочав перестроювання та змінив напрямок руху керованого ним автомобіля в напрямку автомобіля «ВАЗ-2103» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що рухався у попутному по тій же смузі, не дотримався безпечного інтервалу, хоча мав таку можливість, в результаті чого допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21053» з реєстраційним номером НОМЕР_1 із задньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-2103» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2103» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги середнього пальця без зміщення правої кисті з травматичним видаленням нігтьової пластини 3-го пальця правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.
Дана ДТП настала внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.9 «а», 10.1, 10.3, 12.4, 13.1, 13.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення визнав повністю, не оспорюючи обставини, зазначені в обвинувальному акті. Позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з нього 40000 гривень моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судового збору не визнав. Надав платіжний документ про перерахування потерпілій ОСОБА_7 3000 гривень в рахунок компенсації за ДТП.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи (а.к.п.89, 110, 118, 124, 127), надала заяву, в якій просила проводити судове засідання в її відсутності. Зазначила, що спричинену шкоду їй не відшкодовано взагалі та просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання (а.к.п.90). Щодо розгляду позову у її відсутності та його підтримання у заяві не висловилася.
З огляду на відсутність заперечень від учасників процесу та враховуючи положення ст.325 КПК України судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що учасники процесу також не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 04.08.2019 року близько 00:10 год. він в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «ВАЗ-21053». На мокрій дорозі при здійсненні об`їзду іншого автомобіля ВАЗ не впорався із керуванням, сталося ДТП, внаслідок якого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Просив призначити покарання з іспитовим строком.
Окрім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, вина обвинуваченого підтверджується також фактичними даними, що містяться в письмових доказах, наданих стороною обвинувачення.
Так, факт перебування ОСОБА_4 на момент ДТПА в стані алкогольного сп`яніння встановлено на підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.08.2019 р., виданий лікарем КП «КНП ВБЛ», та результатом токсикологічного дослідження №3877 від 08.08.2019 року, згідно якого у ОСОБА_4 встановлено 1.38% проміле етанолу в крові.
Суд, дослідивши під час судового розгляду провадження надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94, ч.3 ст.349 КПК України приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю і його дії кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, - в обвинувальному акті, затвердженому прокурором, зазначено щире каяття та добровільне відшкодування збитку, хоча в судових дебатах прокурор ці обставини вже не підтримав. Разом із тим, суд вважає, що щире каяття за відсутності в процесі потерпілої є не можливим без вибачення перед нею. Проте як пом`якшуючу відповідальність обставину суд враховує часткове відшкодування шкоди потерпілій, про що обвинуваченим надано докази про сплату 3000 гривень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, - є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, визнав повністю вину за пред`явленим обвинуваченням та усвідомив тяжкість вчиненого; на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра - не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має родину, зокрема малолітню дитину, місце проживання та міцні соціальні зв`язки, дані висновку органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення та обмеження волі можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства (а.к.п.106-107), позиції сторін, висловлені ними в дебатах, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, за наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням із застосування додаткового покарання, передбаченого цією статтею у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити це покарання, оскільки на момент ДТП обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд враховує, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння навіть у разі адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами.
Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено альтернативні види основних покарань та надано можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.
На думку суду в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слід застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_4 права керування транспортними засобами на строк два роки, оскільки як встановлено в ході судового розгляду на момент ДТП обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення.
Вирішуючи питання про позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення потерпілої ОСОБА_7 від 22.05.2020 року (а.к.п.33-37), в якій вона просить суд визнати її цивільним позивачем; стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 40000 грн.; витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10000 грн.; витрати з оплати судового збору згідно квитанції 2102 грн. суд враховує такі обставини.
Обвинувачений цей позов не визнав взагалі, проте надав копію платіжного документу про перерахування 3000 гривень потерпілій добровільно.
Ч.1 ст.326 КПК України передбачає, що якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Таких клопотань про розгляд позову у її відсутності ні потерпіла ОСОБА_7 , ні її представник до суду не надали. Обвинувачений же позов не визнав.
Тому позов потерпілої ОСОБА_7 слід залишити без розгляду на підставі ч.1 ст.326 КПК України, що не позбавляє її права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути витрати за проведення експертиз на загальну суму 5338,34 грн.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
З урахуванням вимог ч.4 ст.174 КПК України слід вирішити питання про скасування арешту майна, застосованого як захід забезпечення кримінального провадження у даній справі.
Керуючись ст.ст.349, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому основне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 40000 гривень; витрат на правову допомогу адвоката у сумі 10000 гривень; витрат з оплати судового збору 2102 гривень - залишити без розгляду на підставі ч.1 ст.326 КПК України, що не позбавляє її права звернутися із таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 5338,34 грн.
Скасувати арешт із речових доказів, який було застосовано на підставі ухвал слідчого судді від 06.08.2019 року, а саме:
зняти арешт з автомобіля «ВАЗ-2103»,1975 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 17 березня 1997 року належить на праві власності ОСОБА_8 та знаходиться у користуванні ОСОБА_6 , та повернути вказаний транспортний засіб користувачу чи власнику;
зняти арешт з автомобіля «ВАЗ-21053», 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 23 травня 2019 року зареєстрований на праві власності за ОСОБА_9 та знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , та повернути вказаний транспортний засіб користувачу чи власнику.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1