Справа № 562/1306/20>
провадження №1-кс/562/505/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2020 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000299 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 знаходиться кримінальна справа №562/1306/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, яка ухвалою від 05 червня 2020 року призначалася до підготовчого судового засідання.
19 жовтня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 подано спільну заяву про відвід головуючому в справі судді ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що під час попереднього судового розгляду вказаної вище справи головуючий суддя, взявши до уваги думку прокурора, усно відмовив без роз`яснення правових підстав такого рішення у задоволенні клопотання захисту про витребування з Офісу Генерального прокурора вичерпних даних з бази даних держателя Єдиного реєстру досудових розслідувань, які мають відношення до справи стосовно обвинуваченого, чим поставив у нерівні умови щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів. Тому такі обставини викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.
Представник потерпілого, обвинувачений та його захисник у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляд справи повідомлялися завчасно та належним чином, доказів поважної причини повторної неявки у судове засідання не надали.

Згідно поданих заяв прокурор просить у задоволені заяви про відвід судді відмовити, а головуючий у справі суддя ОСОБА_3 просить заяву про відвід розглянути без його участі.

Ураховуючи ті обставини, що обвинувачений та його захисник фактично висловили свою думку в заяві про відвід і навели мотиви на її обґрунтування, а тому клопотання захисника про відкладення розгляду заяви про відвід за відсутності доказів поважної причини неможливості прибуття у судове засідання з огляду на розумні строки розгляду справи задоволенню не підлягає.

Вирішуючи заявлений відвід, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст.80 КПК України). Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді передбачений ст.75, 76 КПК України.
Зокрема, згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Наведені обвинуваченим та його захисником обставини, які слугували підставою для відводу головуючого, зводяться виключно до незгоди з постановленою судом ухвалою, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисту про витребування з Офісу Генерального прокурора вичерпної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання про витребування інформації мотивовано необхідністю перевірки правильності та законності прийнятих процесуальних рішень, дотримання вимог кримінально-процесуального закону під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000229 та не містить прохання витребувати у розумінні положень ст.99 КПК України певних документів як доказ у даній справі.

Прийняте судом рішення у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати відповідно до ч.4 ст.371 КПК України занесено секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Зазначене судове рішення містить мотиви його прийняття, ґрунтується на нормах діючого кримінального процесуального закону, набрало законної сили та окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти нього можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч.1 ст.392 КПК України.

З цього приводу, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягає сумніву («Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [Велика Палата], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а проста можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу виправдані, тільки якщо вони необхідні в обставинах істотного і незаперечного характеру («Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Крім того, відмова у задоволені клопотання згідно ст.350 КПК України не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

З огляду на викладене обґрунтованих обставин, які б доводили наявність сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 , підтверджених належними доказами не доведено, ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях, а тому у задоволенні відводу слід відмовити.
Керуючись ст.ст.75-81, 369-372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000299 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: