Справа № 738/8/21
№ провадження 1-в/738/8/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
06 січня 2021 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, обґрунтоване тим, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення, стягнень не має.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав наведених у ньому. Повідомив що в ДУ «Менська виправна колонія № 91» перебуває з 27.05.2019 року, стягнень та заохочень не має, не працює, а лише залучається до 2-х годинних відпрацювань.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду постанову спостережної комісії Менської районної державної адміністрації № 4, якою комісія погодила застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки засуджений не працює, сумлінність у його поведінці не вбачається.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харькова від 28.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_5 строк тримання під вартою та строк відбування покарання рахувати з 01.12.2018 року з моменту фактичного затримання.

Строк відбування покарання обчислюється з 01.12.2018 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуваючи з 04.12.2018 року по 21.05.2019 року у Харківському СІЗО характеризувався посередньо: не допускав порушень встановленого режиму тримання, розпорядок дня виконував, дисциплінарні стягнення не застосовувались, до праці не залучався, не заохочувався.

З 24.05.2019 року відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91, де за час відбування покарання характеризується посередньо: дотримується норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. Після розподілу з дільниці КДіР не виявив бажання залучатися до суспільно-корисної праці. На даний час не працевлаштований, працювати бажання не виявляє. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До робіт відноситься посередньо.

З довідки планово-виробничого відділу ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 91» встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за період перебування у закладі до суспільно-корисної роботи на підприємстві не залучався.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання характеризується посередньо, не заохочувався. Вказане свідчить, що у нього відсутня сумлінна поведінка за період відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_4 сумлінного ставлення до праці, оскільки до суспільно-корисної праці він не залучався, на даний час не працевлаштований та бажання працювати не виявляє. Залучається лише до робіт з благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, однак, до їх виконання відноситься посередньо.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1