Справа № 487/620/20
Провадження № 1-кп/487/487/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, що внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002624 від 04.07.2019 року стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Миколаєві, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, проживаючого в кВ. АДРЕСА_1
який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , стосовно якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру 04.07.2019 року приблизно о 00.30 годині, більш точної дати в ході досудового слідства та суду встановити не надалося можливим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчинивши хвіртку, проник до території домоволодіння кВ. АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де діючи з метою викрадення чужого майна взяв металеву тачку та направився до виходу зі двору, в цей час, його дії стали явними для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які звернулись до ОСОБА_4 з вимогою зупинити свої дії, ОСОБА_4 не реагуючи з місця злочину втік, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Тим самим ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у сховище.
В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 повністю визнав вчинення суспільно-небезпечного діяння при вище згаданих обставинах.
Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Допитана в суді потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що проживає в одному дворі з ОСОБА_4 , 04.07.2019 вона проснувшись з ранку дізналась від сусідів, що останній вкрав її металеву тачку.
Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він проживає в одному дворі з ОСОБА_4 та потерпілою 04.07.2019 року приблизно о 00.30 годині, він побачив як ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, котить по двору металеву тачку, яка належить ОСОБА_6 , він звернувся до нього з вимогою зупинити свої дії, ОСОБА_4 не реагуючи з місця злочину втік.
Свідок ОСОБА_7 підтвердила покази ОСОБА_8 .
Протоколом огляду місця події від 04.07.2019 проведеного за адресою: буд. АДРЕСА_3 , в ході якого було встановлено, що тачка зберігалася в місці яке закривалося на хвіртку.
Заявою ОСОБА_9 відповідно до якої він добровільно видав металеву тачку.
Висновком експерта №19-818 від 24.07.2019 р. відповідно до якого вартість металевої одноколісної тачки складає 265 грн.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.07.2019 свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 , як особу яка 04.07.2019 р. продала йому металеву тачку.
Заслухавши в судовому засіданні показання ОСОБА_4 , дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у сховище.
В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що відповідно до висновку судово - психіатричного експерта від 26.12.2019 № 243, ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діяння, страждав і в цей час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної. Зазначене хронічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
У відповідності до ч.2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України), суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.
Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у відповідності до вимог ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, також приймає до уваги обставини вчинення суспільно небезпечного діяння. Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.
У відповідності до вимог частини 3 статті 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування у примусовому порядку.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 необхідно задовольнити і застосувавши примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ч.2 ст. 292, ст.ст. 369-372, 503 - 513 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речові докази, металеву тачку вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1