ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2815/20 Справа № 203/964/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002956, № 0001332, № 0000266, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , останній раз судимого:
- 13 квітня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 ч. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

За ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 04 жовтня 2020 року включно.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є особою раніше судимою, міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи немає, перебуваючи на волі зможе переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляції:
- обвинувачений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.
В обґрунтування зазначив, що прокурор не надав доказів його винуватості. Вказує, що інший обвинувачений визнав вчинення злочину, а тому він не може бути винним. Також вказує, що має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю пенсіонеркою, яка хворіє тяжкими захворюваннями.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора судом першої інстанції не дотримані.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, судом першої інстанції встановлено, що останній обвинувачується у замаху на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також встановлена наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, посилаючись виправдування подальшого тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з необхідністю запобігання зазначеним вище ризикам.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив один епізод кримінального правопорушення, вже тривалий час перебуває під вартою, а саме з 27 травня 2019 року, кримінальне провадження вже більше року знаходиться в провадженні суду першої інстанції.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
Таким чином, окрім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, інших обставин наданому етапі кримінального провадження, щодо неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу при продовженні строку дії запобіжного заходу в ухвалі суду першої інстанції не наведено, а тому вказана ухвала не може вважатися обґрунтованою та вмотивованою.
У даному кримінальному провадженні, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особи ОСОБА_5 , колегія суддів дійшла висновку, що запобігти ризикам переховування та попередити вчинення нових злочинів, можливо шляхом застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинення останнім замаху на один епізод злочинної діяльності, а також зважаючи на практику ЄСПЛ, колегія суддів прийшла до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що в повній і достатній мірі забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, ухвала скасуванню з постановленням нової, якою необхідно з зазначених вище обставин обрати обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, - скасувати та постановити нову, якою:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 до 14 листопада 2020 року.
Покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь-яким учасником цього кримінального провадження, крім слідчого, прокурора та захисника.
Звільнити з-під варти ОСОБА_5 негайно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4