Справа №580/1920/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/709/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 580/1920/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 01.06.2020, якою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Сумської області Лебединського району с. Василівка, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше судимому

продовжений строк тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки суд не з`ясував, чи тримання під вартою обвинуваченого може бути виправдано інтересами суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, не з`ясував, чи отримав ОСОБА_11 копію клопотання прокурора та не роз`яснив порядок і строк оскарження ухвали.

ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 121 КК, а саме у тому, що 08.07.2018 він умисно наніс потерпілому ОСОБА_14 удари в область обличчя та тулубу, що призвело до його смерті. Під час нанесення ударів ОСОБА_11 зірвав рукою срібний ланцюжок вартістю 272 грн, відкрито заволодівши ним, а після вчинення вказаних дії, помітив мобільний телефон вартістю 250 грн. та таємно ним заволодів.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 01.06.2020 ОСОБА_11 продовжений строк тримання під вартою до 24 год. 30.07.2020. Своє рішення суд першої інстанції вмотивував наявністю ризиків переховування від суду та вчинення нових злочинів, про що свідчить відсутність постійного місця роботи обвинуваченого, неналежна процесуальна поведінка.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду та застосувати більш м`який запобіжний захід, доводи потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухваливши рішення щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, зокрема те, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Зокрема, ОСОБА_11 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції відповідного процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена давати оцінку доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Зважаючи на наявність високого ризику переховування обвинуваченого від суду та вчинення нового злочину, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, позицію потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує подальше тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має молодий вік, матір, з якою підтримує тісні соціальні зв`язки в даному конкретному випадку не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно ОСОБА_11 строку тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 01.06.2020 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4