ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2840/20 Справа № 175/1933/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областівід 11 серпня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області,, громадянин України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ..

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України строком на 60 днів, до 09 жовтня 2020 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинуваченому ОСОБА_8 уже неодноразово продовжувався строк тримання під вартою.
В апеляційній скарзі:

- адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
На його думку, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було дотримано вимог кримінально процесуального закону, остільки суд в ухвалі не наводить жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків.
Вважає, що судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_8 , остільки він хворіє на Вірусний гепатит С, перехворів туберкульозом. На його думку, захворів ОСОБА_8 знаходячись під вартою, тому подальше його тримання під вартою негативно впливає на його стан здоров`я. Адвокат також зазначає, що ОСОБА_8 має хвору мати, яка потребує догляду.
Також, вказує на те, що суд необгрунтовано залишив без уваги заяву сторони захисту про те, що існує надмірна тривалість тримання ОСОБА_8 під вартою більше 4 років.
Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги адвоката обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 який обвинувачується у вичинені особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду, крім того, він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також може незаконно впливати на свідків у даних кримінальних провадженнях, які на даний час у справі допитані не всі. продовжити злочинну діяльність. Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належною процесуальної поведінки обвинуваченого.
Були відомі суду першої інстанції і дані щодо наявності у ОСОБА_8 постійного місця проживання, соціальних зв`язків, певних захворювань, але вказане не слугує беззаперечною підставою для зміни запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, існують об`єктивні причини, щодо тривалого розгляду справи, наразі судом першої інстанції досліджуються матеріали кримінального провадження, згідно обвинувачення ОСОБА_8 інкриміновано скоєння кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії особливо тяжких.
Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ризики зазначені прокурором у клопотанні, доведені ним у судовому засіданні не зменшились і підтверджуються матеріалами провадження. Вказані ризики є реальними, і їм не можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу чи цілодобового домашнього арешту. Інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням обвинуваченого, не можуть їм запобігти.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів також вважає, що даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 16.45 годині 24 вересня 2020 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4