Справа № 504/4305/20
Номер провадження 1-кс/504/1129/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,
інспектора ювенальної превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 ,
начальника служби у справах дітей Визирської сільської ради ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001211 від 15.12.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южне Одеської області, громадянина України, українця за національністю, який має неповну середню освіту, учня КЗ «Южненська авторська школа М.П. Гузика», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом встановлено, що слідчим відділенням Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001211 від 15.12.2020 року за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2020 року приблизно о 01:20 годині, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_10 під час перебування на проспекті Григорівського десанту в м. Южне Одеської області виявили автомобіль «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням його власника ОСОБА_11 .
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном із спричиненням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.
З метою реалізації свого злочинного умислу, не бажаючи аби їх дії були викритті сторонніми особами, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та попросили відвезти їх до с. Любопіль Лиманського району Одеської області, на що остання погодилась. Після цього ОСОБА_12 сів на заднє ліве пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 на переднє праве пасажирське сидіння автомобіля «Renault Meganе» д/н НОМЕР_1 .
Після прибуття до домоволодінням АДРЕСА_3 , приблизно о 02:00 год. неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , під час перебування у вищевказаному транспортному засобі, з використанням ножів, які попередньо вони взяли з собою, спричинили ОСОБА_11 5 проникаючих колото-різаних ран шиї з ушкодженням дрібних судин шиї, щитовидної залози та правої слинної навколовушної залози; 3 проникаючих колото-різаних поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені та цибулини аорти; проникаючу колото-різану рану живота з ушкодженням печінки; 2 колоті рани зап`ястя правої кисті, що є тяжкими тілесними ушкодженнями та призвели до смерті потерпілої на місці події.
У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 виявили у ОСОБА_11 та незаконно заволоділи її грошовими коштами у сумі 1500 гривень, якими розпорядилися на власний розсуд.
Також, 15.12.2020 року приблизно о 01:20 годині, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_10 під час перебування на проспекті Григорівського десанту в м. Южне Одеської області виявили автомобіль «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням його власника ОСОБА_11 .
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном.
З метою реалізації свого злочинного умислу, не бажаючи аби їх дії були викритті сторонніми особами, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та попросили відвезти їх до с. Любопіль Лиманського району Одеської області, на що остання погодилась. Після цього ОСОБА_12 сів на заднє ліве пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 на переднє праве пасажирське сидіння автомобіля «Renault Meganе» д/н НОМЕР_1 .
Після прибуття до домоволодінням АДРЕСА_3 , приблизно о 02:00 год., неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , під час перебування у вищевказаному транспортному засобі, з використанням ножів, які попередньо вони взяли з собою, спричинили ОСОБА_11 , яка перебувала за кермом, 5 проникаючих колото-різаних ран шиї з ушкодженням дрібних судин шиї, щитовидної залози та правої слинної навколовушної залози; 3 проникаючих колото-різаних поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені та цибулини аорти; проникаючу колото-різану рану живота з ушкодженням печінки; 2 колоті рани зап`ястя правої кисті, що привели до смерті потерпілої на місці події.
У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 виявили у ОСОБА_11 та незаконно заволоділи її грошовими коштами у сумі 1500 гривень, якими розпорядилися на власний розсуд.
Окрім того, 15.12.2020 приблизно о 01:20 годині, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_10 під час перебування на проспекті Григорівського десанту в м. Южне Одеської області виявили автомобіль «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням його власника ОСОБА_11 .
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_11 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої.
З метою реалізації свого злочинного умислу, не бажаючи аби їх дії були викритті сторонніми особами, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та попросили відвезти їх до с. Любопіль Лиманського району Одеської області, на що остання погодилась. Після цього, ОСОБА_12 сів на заднє ліве пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 на переднє праве пасажирське сидіння автомобіля «Renault Meganе» д/н НОМЕР_1 .
Після прибуття до домоволодінням АДРЕСА_3 , приблизно о 02:00 год., неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , під час перебування у вищевказаному транспортному засобі, з використанням ножів, які попередньо вони взяли з собою, спричинили ОСОБА_11 , яка перебувала за кермом, 5 проникаючих колото-різаних ран шиї з ушкодженням дрібних судин шиї, щитовидної залози та правої слинної навколовушної залози; 3 проникаючих колото-різаних поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені та цибулини аорти; проникаючу колото-різану рану живота з ушкодженням печінки; 2 колоті рани зап`ястя правої кисті, що привели до смерті потерпілої на місці події.
У продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 виштовхали тіло потерпілої з автомобіля, після чого ОСОБА_10 сів за кермо транспортного засобу, а ОСОБА_5 на переднє пасажирське сидіння.
На виконання свого спільного злочинного умислу до кінця, ОСОБА_10 з використанням ключа, який перебував у замку запалювання, привів у дію двигун автомобіля «Renault Meganе» д/н НОМЕР_1 та у подальшому залишили місце вчинення злочину.
Окрім того, 15.12.2020 року приблизно о 02:30 годині, більш точний час досудовими розслідуванням не встановлено, у неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , під час перебування в с. Любопіль Лиманського району Одеської області виник умисел на умисне знищення автомобіля «Renault Meganе» д/н НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_11 шляхом підпалу.
З метою реалізації свого злочинного умислу, не бажаючи аби їх дії були викритті сторонніми особами, ОСОБА_10 , який перебував за кермом вказаного транспортного засобу спільно з ОСОБА_5 прибули на відкриту ділянку місцевості між с. Ілічанка та с. Корсунці Лиманського району Одеської області де зупинилися за координатами довгота 46.5983 та широта 30.7853, біля вул. Польова в с. Корсунці Лиманського району Одеської області.
У продовження своїх протиправних дій ОСОБА_5 спільно ОСОБА_10 , приблизно о 04.00 год., з використанням легкозаймистої речовини невстановленого походження та запальнички підпалили легковий автомобіль марки «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , після чого покинули місце вчинення злочину.
16 грудня 2020 року о 21:12 год. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого:
- п. 6, п. 12, ч. 2, ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяне смерті іншій людині(вбивство), вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

- ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, яке небезпечне для життя, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

- ч. 4 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

- ч. 2 ст. 194 КК України, - умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Підозра у вчиненні інкримінованому ОСОБА_5 злочинну підтверджується зібраними, на теперішній час, у ході досудового розслідування доказами, а саме:
- Протоколом огляду місця події від 15.12.2020 року, де було зафіксоване автомобіль «Renault Meganе» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з термічними пошкодженнями поблизу с. Корсунці Лиманського району Одеської області.

- Протоколом огляду місця події від 15.12.2020 року, де було виявлено труп ОСОБА_11 зі слідами насильницької смерті та інше в с. Любопіль Лиманського району Одеської області.

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 15.12.2020 року в ході якого потерпіла вказала на усі відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.12.2020 року в ході якого свідок повідомив, що 15.12.2020 біля 05:00 години останній отримав замовлення на перевезення з просп. Добровольського, 123 м. Одеси до м. Южне Одеської області з номеру з 063-385-72-00. Прибувши на місце виклику, до його автомобілю сіли 2 невідомих йому раніше молодих чоловіків без верхньої одежі та зможе їх впізнати.

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 16.12.2020 року, в ході якого останній повідомив, про всі відомі йому обставини вчинення злочину та по те, що сусіди по квартирі, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були відсутні з 01:00 години 15.12.2020 року до ранку.

- Протоколом обшуку від 16.12.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено одяг та взуття зі слідами речовини бурого кольору та бруду, мобільний телефон імеі НОМЕР_2 з сім картою оператору мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 .

- Протоколом обшуку від 16.12.2020 року, за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем мешкання ОСОБА_10 було виявлено та вилучено спортивний одяг та взуття.

- Протокол затримання ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України від 16.12.2020, року під час обушку якого при складанні протоколу затримання у останнього виявлено та вилучено мобільний телефон «Самсунг Е1080» імеі НОМЕР_4 , з сім картою оператору мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 .

- Протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 16.12.2020 року, під час обушку якого при складанні протоколу затримання у останнього виявлено та 1 пару шкарпеток, білого кольору.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, який інкримінуються підозрюваному відповідно до 12 КК України є особливо тяжким злочином , покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 винним себе у вбивстві гр. ОСОБА_11 не визнав. Пояснив, що ОСОБА_10 попросив поїхати з ним до товариша, щоб взяти грошові кошти на що він погодився. Вони визвали таксі, ОСОБА_10 сім на переднє праве пасажирське сидіння, він сів на заднє з права, по заду ОСОБА_10 . Приїхавши до села Любопіль ОСОБА_10 витяг з правого рукава ніж і наніс декілька ударів водієві. Зазначив, що він ударів ножем не наносив. Після чого він допоміг ОСОБА_10 витягнули тіло з машини та відтягнути подалі. Далі вони сіли в машину й поїхали до м. Одеси, де ОСОБА_10 витяг з бардачка автомобіля грошові кошти близько 1500 грн. та запропонував купити запальничку, горілку та цигарки. Купивши зазначене вони поїхали до с. Любопіль на кладовище де підпалили машину. ОСОБА_10 сказав йому зняти речі та спалити. Потім вони пішки пішли до міста до нього додому та лягли спати. Вранці він прокинувся, а ОСОБА_10 вже не було. Він поснідав та почав робити домашнє завдання. До правоохоронних органів не звертався, так як боявся, що його зроблять винуватим у вбивстві.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що подане клопотання необґрунтоване, не містить відповідного обґрунтування відносно того, що підзахисний буде переховуватися від органів слідства. Ризики, на які в своєму клопотанні посилається прокурор на теперішній час жодним чином не підтверджені. З огляду на викладене, в задоволенні поданого клопотання просив відмовити та застосувати відносно його підзахисного міру запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту так як останній навчається в 9-му класі КЗ «Южненська авторська М.П. Гузика експериментальна спеціалізована загальноосвітня школа-комплекс І-ІІІ Южненської міської ради Одеської області», де позитивно характеризується. Клопотання про проведення судового засідання в закритому судовому засіданні не підтримав.

Законний представник, який є батьком підозрюваного ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника повідомив, що він є ветераном праці ДП «МТП «Южний» та вразі обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового нічного домашнього арешту він зобов`язався піти у відпустку та стежити за своїм сином.

Інспектор ювенальної превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , та начальник служби у справах дітей Визирської сільської ради ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора та вважали необхідним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 та ч. 2 ст. 194 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

У відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена ??наявність ризиків, передбачених в п.1, п.2, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 ставиться: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілих або свідків, іншого підозрюваного; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризики передбачені ст.184 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість покарання у виді від 10 років до довічного позбавлення волі, що загрожує йому, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, крім цього, у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, фактично мешкає окремо від батьків, хоча являється неповнолітнім, він неодружений, відсутні неповнолітні, малолітні та недієздатні утриманці та постійне місце роботи.

Ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків є обґрунтованим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 будучи на волі може здійснювати тиск на іншого підозрюваного та свідків, з метою змінити покази, дані під час досудового розслідування, так як під час судового розгляду усі свідки ще не допитані, а відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства жоден доказ, зібраний під час досудового розслідування, не має наперед встановленої сили та досліджується безпосередньо під час судового розгляду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також є обґрунтованим, у зв`язку з тим, що речові докази знаряддя злочину, а саме 2 ножі, тому незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме знаряддя злочину, місцезнаходження яких невідоме.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином на першочерговій стадії досудового розслідування є також обґрунтованим, так як підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може підшукати свідків або речові та інші докази, які створять алібі у вчиненні злочину.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Викладені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про характер процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження, в зв`язку з чим, з огляду на ступінь тяжкості інкримінованого останньому кримінального правопорушення та можливий розмір покарання, який останньому загрожує в результаті можливого подальшого визнання його винним у вчиненні безпосередньо судом, слідчий суддя не може виключати наявності в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в рамках даного кримінального провадження.

При цьому, показаннями таких осіб суд зможе безпосередньо обґрунтовувати своє рішення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, показання є процесуальним джерелом доказів.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді даного клопотання, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також, відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а саме вчинення вбивства, у тому числі напад з метою заволодіння чужим майном, незаконне заволодіння транспортним засобом та знищення чужого майна, за яке передбачено покарання в тому числі й довічне позбавлення волі, в цьому полягає суспільний інтерес.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку слідчого судді, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, за таких обставин суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим незаконний вплив на ще недопитаних свідків, ухилення від суду.

На думку слідчого судді конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є й забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Що стосується ризиків, то на думку слідчого судді наявний обґрунтований ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, при цьому обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що можливість призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, в тому числі й довічне позбавлення волі, його вік та сімейний стан, відсутність офіційного місця роботи, може викликати загрозу втечі обвинуваченого, про що також викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».

Отже, на підставі вищевикладеного слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо звільнення його з-під варти, або обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд вважає, що дійсно сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але станом на день розгляду справи існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на ще недопитаних свідків, відносно обвинуваченого застосовані заходи безпеки, з метою забезпечення його життя та здоров`я, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, відмовити у задоволенні клопотання захисті про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини .

Таким чином у відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, та з урахуванням п.3 ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ст.6 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй у відношенні заходів, не пов`язаних з триманням під вартою (Токійські правила), прийнятих Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 65 (11) від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» та Рекомендації 80 (11) від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», слідчий суддя, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави, так як один із інкримінованих обвинуваченому злочинів спричинив загибель людини.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Таким чином, вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 309, 369, 372, 392, КПК України та дотримуючись практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001211 від 15.12.2020 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 21:12 год., 16.12.2020 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 21:12 год., 13.02.2021 року.
Строк дії ухвали обчислюється з моменту фактичного затримання.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1