Справа №491/987/20
УХВАЛА

11 листопада 2020 року м. Ананьїв

Слідчий суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000196, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на мотоцикл марки «Днепр-11» червоного кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 , вилучений в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , вилучений 8 листопада 2020 року

ВСТАНОВИВ:

9 листопада 2020 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000196, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на мотоцикл марки «Днепр-11» червоного кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 , вилучений в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , вилучений 8 листопада 2020 року.

Клопотання подане з дотриманням вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України та підсудне слідчому судді Ананьївського районного суду Одеської області.
Слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до суду на розгляд клопотання не з`явився, проте надав на адресу суд письмову заяву, в якій зазначив, що просить клопотання розглядати без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що майно на яке планується накласти арешт було вилучено в ході огляду місця події та воно підпадає під ознаки знаряддя вчинення кримінального правопорушення, відповідно до частини 1 статті 98 КПК України, у зв`язку з чим розгляд клопотання проводиться без участі особи, в якої було вилучено майно.

При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали, з`ясувавши обставини, викладені в клопотанні слідчий суддя оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, з клопотання вбачається, 7 листопада 2020 року до чергової частини Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 7 листопада 2020 року близько 21 години 56 хвилин за адресою: Одеська область Ананьївський район село Жеребкове, водій мотоциклу «Днепр-11» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не впорався з керуванням та скоїв ДТП в наслідок чого пасажир зазначеного мотоциклу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток лівої гомілки. Зазначений факт зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за номером 3129 від 7 листопада 2020 року.

У відповідності до положень статті 214 КПК України, відомості про кримінальне правопорушення, що містились у вказаному повідомленні були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000196 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 07 листопада 2020 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи мотоциклом «Днепр-11», червоного кольору, 1989 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », їхав по дорозі Ананьїв-Жеребкове в бік м.Ананьїв, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, при цьому не справився з керуванням та допустив виїзд на узбіччя, внаслідок чого пасажир мотоциклу ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток середньої треті гомілки лівої ноги.

08 листопада 2020 року в період часу з 00 годин 50 хвилин по 1 годину 20 хвилин за заявою ОСОБА_5 , було проведено огляд мотоциклу «Днепр-11», червоного кольору, 1989 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », який за результатами огляду був вилучений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який розташований за адресою: Одеська обл., м.Подільськ, пров.Куяльницький, 3-а.

На думку слідчого, виходячи з того, що вилучений у ОСОБА_5 мотоцикл «Днепр-11», червоного кольору, 1989 року виписку, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацій транспортного засобу належить ОСОБА_6 , має доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, оскільки в подальшому необхідно провести автотехнічну експертизу за технічним станом транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертну, автотехнічну експертизу за обставинами ДТП, а також є підстави вважати, що транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, пов`язаним з безпекою руху та експлуатацією транспорту, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, абзацом 1 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-якого обґрунтування того, що в разі залишення майна в особи, в якої його було вилучено, будуть створені умови до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Навпаки, безпосередньо в клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_5 добровільно надав мотоцикл «Днепр-11», червоного кольору, 1989 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » для проведення його огляду.

Крім того, слід зауважити, щодо суперечливості наданих суду матеріалів.

Так, згідно доданої до клопотання копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 8 листопада 2020 року, складеного в проміжок часу з 3 години 00 хвилин по 3 годину 30 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди водій та транспортний засіб, на якому було скоєно ДТП, відсутні.

Проте, у вступній частині зазначеного протоколу слідчий зазначає, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проведено в присутності водія ОСОБА_5 .

Відомості, щодо відсутності водія на місці події спростовуються також, протоколом огляду транспортного засобу, який згідно копії зазначеного протоколу був складений 8 листопада 2020 року в проміжок часу з 00 годин 50 хвилин по 1 годину 20 хвилин, тобто за дві години до складення протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, згідно пункту 3 частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

При цьому, клопотання будь-яких відомостей про документи ,які підтверджують право власності на транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт не містить.

Слідчим до клопотання додано копію технічного паспорту мотоциклу серії НОМЕР_2 , згідно якої мотоцикл «Дніпро-11», 1989 року випуску, червоного кольору, з номерним знаком « НОМЕР_1 » належить ОСОБА_8 , мешканцю с.Шликареве Любашівського району Одеської області.

В клопотанні слідчий зазначає, що просить накласти арешт на мотоцикл «Дніпро-11» 1989 року випуску, червоного кольору, з номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Проте, згідно протоколу огляду транспортного засобу від 8 листопада 2020 року слідчим в ході проведення зазначеного огляду було вилучено мотоцикл «Днепр-11» з номерним знаком « НОМЕР_3 ».

Крім того, слідчим до клопотання не додано жодного доказу того, факту, що транспортний засіб, на який він просить накласти арешт, перебував у фактичному володінні або на будь-якій іншій підставі перебував у розпорядженні ОСОБА_5 .

Зокрема, згідно витягу з рапорту про реєстрацію ЄО №3129 від 7 листопада 2020 року взагалі вбачається, що ОСОБА_5 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував мотоциклом «МТ-9».

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий в протоколі огляду транспортного засобу від 8 листопада 2020 року зазначає, що на транспортному засобі будь-які сліди чи речові докази відсутні.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 6 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено, що знаряддями злочину у справах про злочини проти власності слід вважати предмети чи технічні засоби, які умисно використовувалися особою чи особами, у співучасті з якими було вчинено такий злочин. Зокрема, транспортні засоби можуть бути визнані знаряддям злочину не лише тоді, коли вони використовувалися для безпосереднього заволодіння чужим майном, а й тоді, коли без їх використання вчинення злочину було неможливим чи надто складним (транспортування членів злочинної групи до місця вчинення злочину, перевезення викраденого майна з місця вчинення злочину тощо).

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» під знаряддями злочину в таких справах треба розуміти предмети чи технічні засоби, які умисно використовувалися їх власником чи співучасниками злочину для незаконного полювання, рибальства, порубки дерев тощо, а також для полегшення вчинення зазначених дій: рушниці, вибухівка, рибальські сіті, транспортні засоби (останні можуть бути визнані знаряддям злочину не тільки тоді, коли вони використовувалися безпосередньо в процесі полювання чи рибальства, а й коли без їх використання вчинення злочину було б неможливим чи надто складним).

З аналізу зазначених рішень Верховного Суду України можна зробити висновок, що знаряддям вчинення злочину є предмети чи технічні засоби, які використовувалися їх власником чи співучасниками злочину для його вчинення.

При цьому, як зазначалося, з матеріалів доданих до клопотання неможливо однозначно визначити, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП.

З наданих до клопотання матеріалів взагалі вбачається, що на момент огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, будь-які транспортні засоби на місці пригоди були відсутні. Тобто, той факт, що ОСОБА_5 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував саме мотоциклом марки «Дніпро-11», 1989 року випуску, червоного кольору, з номерним знаком « НОМЕР_1 » є лише припущенням слідчого, яке жодними доданими до клопотання доказами не підтверджено.

При цьому, доказування у кримінальному провадженні не може ґрунтуватися на припущеннях, що відповідає положенням частини 3 статті 373 КПК України.

У справі «Кобець проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Частиною 1 статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначене відповідає положенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, з урахуванням недоведеності того факту, мотоцикл марки «Дніпро-11», 1989 року випуску, червоного кольору, з номерним знаком « НОМЕР_1 », є знаряддям вчинення кримінального правопорушення або може бути використаний в якості доказу у кримінальному провадженні, обмеження його володільця у праві користування або розпорядження таким майном буде необґрунтовано порушувати, гарантоване як Конституцією України, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право власності особи, у чийому володінні він перебуває.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 173, 369-371 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , поданого в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000196, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на мотоцикл марки «Днепр-11» червоного кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 , вилучений в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , вилучений 8 листопада 2020 року, відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, фізичній особі щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1