Дата документу 16.07.2020 Справа № 328/56/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/545/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/56/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 (дистанційно),
представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_9 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Токмацьким районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001173, № 0000020, за спільною апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2011 року за ст. 186 КК України 1 рік 1 місяць, призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 02.12.2015 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 6 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2006 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2006 року за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

4) вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 27.03.2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2016 року та призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 01.07.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 27 днів;

4) вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 16.07.2014 року умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 21 день;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_9 за цим вироком ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Початок строку відбування покарання за цим вироком ухвалено обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з розрахунку день ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 18 січня 2019 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили ухвалено не змінювати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення моральної та матеріальної шкоди в сумі 20 426,10 грн. задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 1350 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 солідарно майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 1125 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 солідарно моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 1000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1287 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в розмірі 429 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 12.11.2018 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, знаходячись поблизу території домоволодіння АДРЕСА_4 зі сторони АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили демонтував металевий паркан, яким загороджена території вищевказаного домоволодіння, з якого таємно, повторно, викрав 30 фрагментів металевих пластин (заводської штамповки), довжиною кожен по 1,3 м, шириною по 12 см, товщиною металу 3 мм, вагою кожен по 6 кг, загальною вагою 180 кг, вартість яких складає 7 гривень 50 копійок за 1 кг, котрі належать ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1350 грн.

15.11.2018 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, знаходячись поблизу території домоволодіння АДРЕСА_4 , зі сторони АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили демонтував металевий паркан, яким загороджена територія вищевказаного домоволодіння, з якого таємно повторно викрав 25 фрагментів металевих пластин (заводської штамповки), довжиною кожен по 1,3 м, шириною по 12 см, товщиною металу 3 мм, вагою кожен по 6 кг, загальною вагою 150 кг, вартість яких складає 7 гривень 50 копійок за 1 кг, котрі належать ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1125 грн.

30.11.2018 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, через огорожу потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , яке не використовується власником ОСОБА_12 для зберігання товарно-матеріальних цінностей, тобто не є сховищем, звідки з корисливих мотивів, з території городу, розташованого на території домоволодіння, з арки для винограду взяв належні останньому 8 металевих труб, довжиною кожна по 210 см, діаметром по 30 мм, товщиною металу 3 мм, вартістю 71 гривня 20 копійок кожна, з привареними до труб 12 металевими фрагментами арматури довжиною кожна по 70 см, діаметром по 14 мм, вартістю 12 гривень 70 копійок кожна, а всього на загальну суму 722 грн., котрі в подальшому перекинув через огорожу за територію домоволодіння та через вказану огорожу переліз сам, де був помічений працівниками поліції, які припинили його злочинні дії, внаслідок чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 .

Крім того, в один з днів першої декади жовтня 2018 року, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та реалізуючи свій злочинний умисел, в лісосмузі, розташованій поблизу автодороги Енергодар Василівка Бердянськ поблизу вул. Маяковського в м. Токмак Запорізької області, нарвав листки та верхівкові частини рослини роду конопель, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, після чого переніс їх додому, за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_9 , вдома висушив зірвані листки та верхівкові частини роду конопель та подрібнив, чим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, після чого помістив його до паперового згортку, який помістив до кишені своєї куртки, де в подальшому став незаконно зберігати з метою вживання шляхом куріння, без мети збуту.

Так, 10.12.2018 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 178 КУпАП та проведення огляду відповідно до вимог ст. 264 КУпАП поблизу автостанції по вул. Гоголя в м. Токмак Запорізької області працівниками Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області виявлено паперовий згорток, всередині якого знаходились верхівкові частини рослинного походження, сіро-зеленого кольору, у висушеному стані, які останній зберігав при собі для власного вживання шляхом куріння, без мети збуту.

Зазначені частини рослин (верхівки) сіро-зеленого кольору, вилучені у ОСОБА_9 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 15,937 г.

15.11.2018 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , маючи єдиний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, знаходячись поблизу території домоволодіння АДРЕСА_4 зі сторони АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили демонтував металевий паркан, яким загороджена територія вищевказаного домоволодіння, з якого таємно повторно викрав 25 фрагментів металевих пластин (заводської штамповки), довжиною кожен по 1,3 м, шириною по 12 см, товщиною металу 3 мм, вагою кожен по 6 кг, загальною вагою 150 кг, вартість яких складала 7 гривень 50 копійок за 1 кг, котрі належать ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1125 грн.

26.12.2018 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, через огорожу потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , яке не використовується власником ОСОБА_12 для зберігання товарно-матеріальних цінностей, тобто не є сховищем, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з території городу, розташованого на території вказаного домоволодіння, за допомогою фізичної сили витягнув з землі та викрав 18 металевих труб довжиною кожна по 2 м, діаметром по 30 мм, придбані у 2000 році, вартість кожної складає 18 гривень, з привареними до труб 36 металевими фрагментами арматури, кожний довжиною по 50 см, діаметром по 10 мм, вартість кожного складає 6 гривень, а всього на загальну суму 540 гривень, які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

27.12.2018 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, через огорожу потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , яке не використовується власником ОСОБА_12 , для зберігання товарно-матеріальних цінностей, тобто не є сховищем, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з території городу, розташованого на території вказаного домоволодіння, за допомогою фізичної сили витягнув з землі та викрав 7 металевих труб довжиною кожна по 2 м, діаметром по 30 мм, придбані у 2000 році, вартість кожної складає 18 гривень, з привареними до труб 14 металевими фрагментами арматури, кожний довжиною по 50 см, діаметром по 10 мм, вартість кожного складає 6 гривень, а всього на загальну суму 210 гривень та 12 металевих труб довжиною кожна по 2 м, діаметром по 30 мм, придбані у 2002 році, вартість кожної складає 24 гривні, а всього на загальну суму 288 гривень, які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 498 гривень.

28.12.2018 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, через огорожу потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , яке не використовується власником ОСОБА_12 для зберігання товарно-матеріальних цінностей, тобто не є сховищем, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з території городу, розташованого на території вказаного домоволодіння, за допомогою фізичної сили витягнув з землі та викрав 18 металевих труб довжиною кожна по 2 м, діаметром по 30 мм, придбані у 2000 році, вартість кожної складає 18 гривень, з привареними до труб 36 металевими фрагментами арматури, кожний довжиною по 50 см, діаметром по 10 мм, вартість кожного складає 6 гривень, а всього на загальну суму 540 гривень, які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

29.12.2018 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, через огорожу потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , яке не використовується власником ОСОБА_12 для зберігання товарно-матеріальних цінностей, тобто не є сховищем, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з території городу, розташованого на території вказаного домоволодіння, за допомогою фізичної сили витягнув з землі та викрав 18 металевих труб довжиною кожна по 2 м, діаметром по 30 мм, придбані у 2000 році, вартість кожної складає 18 гривень, з привареними до труб 36 металевими фрагментами арматури, кожний довжиною по 50 см, діаметром по 10 мм, вартість кожного складає 6 гривень, а всього на загальну суму 540 гривень, які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В спільній апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 не погоджуються з вироком суду в зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Вважають, що суд безпідставно зменшив розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню з обвинувачених на користь потерпілого. Вважають, що при визначенні розміру моральної шкоди суд безпідставно не врахував той факт, що перша крадіжка майна відбулась саме в день народження потерпілого, внаслідок чого він вимушений був скасувати святкування свого дня народження та звернувся до органів поліції з заявою про вчинення злочину, в день свого народження надавав пояснення, особисто здійснював розшукові дії по виявленню злочинця та встановленню викраденого у нього майна, так як працівники поліції вчиняли бездіяльність, що підтверджується фактом вчинення другого епізоду крадіжки через декілька днів. Також суд не врахував той факт, що потерпілий є особою, яка має хронічні захворювання та перебуває на диспансерному обліку, внаслідок скоєного злочину у нього погіршився стан здоров`я та він вимушений був звернутися до лікарів та отримувати амбулаторне лікування, що підтверджується медичною документацією та поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , які були надані ним в судових засіданнях. Також зазначають, що суд безпідставно вказав, що потерпілий вимушений був витрачати кошти на юридичні послуги, оскільки потерпілий мав представника адвоката, який був призначений йому центром з надання безоплатної правової допомоги.
Вважають, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки обвинувачені не визнали позовні вимоги в частині спричинення моральної шкоди повністю, також розмір моральної шкоди не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Крім того, звертають увагу, що обвинувачені до теперішнього часу не відшкодували ані матеріальну, ані моральну шкоду.
На підставі викладеного, просять змінити вирок суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу; прокурора, який вважав апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню; обвинувачених, зокрема і в останньому слові, та захисника адвоката ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджуються зібраними у справі доказами і учасниками провадження не оскаржуються, тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається лише в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 моральної шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає, що доводи спільної апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 щодо невідповідного розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заслуговують на увагу та знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, потерпілим ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні подано цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення з них на його користь, крім матеріальної шкоди, ще й моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілого, суд першої інстанції стягнув солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

Однак, з таким розміром стягнутої моральної шкоди суд апеляційної інстанції погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

З огляду на викладене, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з обвинувачених солідарно моральної шкоди в розмірі 1000 грн., оскільки суд не в повній мірі врахував глибину душевних страждань потерпілого з приводу того, що він вимушений був скасувати святкування свого дня народження та звернутися до органів поліції з заявою про вчинення злочину, внаслідок скоєного злочину у нього погіршився стан здоров`я через наявність хронічних захворювань та перебування на диспансерному обліку, тому він змушений був звернутися до лікарів та отримувати амбулаторне лікування.

Як вбачається з долучених до цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 документів, а саме медичної виписки, останній має хронічне захворювання, крім того, потерпілий є учасником бойових дій (т. 1, а.п. 71, 74, 75).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо суми відшкодування моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому в частині вирішення цивільного позову вирок підлягає зміні зі збільшенням розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Колегія суддів, виходячи з наведених вище обставин, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинувачених, які ніде не працюють, вважає, що моральна шкода в розмірі 5000 грн., яка підлягає стягненню з обвинувачених в солідарному порядку, відповідатиме ступеню понесених потерпілим ОСОБА_7 моральних страждань, спричинених йому внаслідок протиправних винних дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у вчиненні відносно потерпілого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та буде достатньою компенсацією такої шкоди.

За таких обставин, колегія суддів на підставі положень ст. 408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди.

Інші підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні, вирок в решті є законним та обґрунтованим, та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

спільну апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 солідарно моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4