Справа № 209/2659/20
Провадження № 1-кп/209/487/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 24.07.2020 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин.

07.10.2019 року постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетрсвської області від 02.08.2019 прийнята до виконання Дніпровським районнім відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

15.10.2019 працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, та ОСОБА_5 роз`яснено положення статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких у разі ухилення від відбування суспільно корисних робіт він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а у випадку злісного ухилення від відбування стягнення - до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 Кримінального кодексу України.

Того ж дня, тобто 15.10.2019 року працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис видано направлення до КП КМР «Тепломережі» за №21/5/5173-19 від 15.09.2019 року для відбування вказаного адміністративного стягнення, згідно якого останній мав приступити до виконання суспільно корисних робіт, не пізніше 21.10.2019 року.

Однак, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим для того, щоб відбувати адміністративне стягнення, не маючи будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відбуттю адміністративного стягнення, маючи прямий злочинний умисел на ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, 21.10.2019 року до визначеного місця відбування адміністративного стягнення не з`явився, причини своєї неявки нікому не повідомив, та в подальшому до 09.04.2020 до виконання суспільно-корисних робіт не приступив.

09.04.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 4 (чотири) доби. Вказане адміністративне стягнення відбуто ОСОБА_5 , у період часу 17.06.2020 до 21.06.2020 в ІТТ № 1 Дніпропетровського ВП (м. Дніпро) ГУНП в Дніпропетровській області.

У подальшому 22.06.2020 працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної устайови «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис повторно вручено направлення до КП КМР «Тепломережі» за №21/6/3980-20 від 22.06.2020 року для відбування вказаного адміністративного стягнення, згідно якого останній мав приступити до виконання суспільно корисних робіт не пізніше 06.07.2020.

У період з 07.07.2020 до 09.07.2020 включно ОСОБА_5 з`явився до місця відбування адміністративного стягнення згідно виданого направлення та відбув 12 годин суспільно корисних робіт.

Однак, в подальшому ОСОБА_5 , будучи особою, притягнутою до адміністративної відповідальності на підставі статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не маючи наміру в подальшому в повному обсязі відбували стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт, тобто маючи прямий і злочинний умисел на злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, не маючи будь-яких поважних причин, які б звільняли його взагалі чи тимчасово від обов`язку подальшого відбування адміністративного стягнення, продовжив ухилятися від відбування суспільно корисних робіт, а саме не вийшов до місця відбування адміністративного стягнення на виконання суспільно корисних робіт 13.07.2020, 14.07.2020, 15.07.2020, 16.07.2020, 20.07.2020, 21.07.2020, 22.07.2020, тобто здійснив невихід на суспільно корисні роботи більше двох разів протягом місяця без поважних причин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 389-2 КК України як злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що у встановлений строк, не вийшов для відбування стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт, оскільки пошкодив палець і не міг працювати. Однак в медичний заклад за допомогою не звертався. Стягнення накладене на нього за ухилення від сплати аліментів. Також пояснив, що під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, та роз`яснено положення статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких у разі ухилення від відбування суспільно корисних робіт він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а у випадку злісного ухилення від відбування стягнення - до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 Кримінального кодексу України. Крім того пояснив, що Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 4 (чотири) доби, які він відбув повністю. Також пояснив, що на час розгляду даного кримінального провадження, повністю відбув покарання та відпрацював накладене на нього стягнення у виді суспільно-корисних робіт. Кається у скоєному, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 389-2 КК України, суд за погодженням з учасниками судового провадження, переконавшись, що обвинувачений, захисник обвинуваченого та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження у загальному порядку, з дослідженням в суді доказів, а саме: допиту обвинуваченого та дослідження відносно нього характеризуючих даних.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_5 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Суд вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України не тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває в реєстрі у лікаря нарколога.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.
За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином, покарання ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.
Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 , не обирався.
Речові докази відповідно до ст.100 КПК України відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 389-2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1