В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/274/20
Провадження 1-кп/534/20/21

22 січня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого Рогізного

законних представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000867 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Знам`янка Кременчуцького району Полтавської області, українки, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2019 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння та перебувала поруч з супермаркетом «АТБ» розташованим за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, 54, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в ньому, не зважаючи на зауваження з боку сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося в нецензурній лайці в адресу малолітнього ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , погрозами нанести останнім тілесні ушкодження, підійшла до малолітнього ОСОБА_15 , схопила його за верхній одяг, після чого штовхнула та вдарила його тім`яною ділянкою голови об стіну.

Того ж дня, а саме 15 вересня 2019 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в сквері «Ferrexpo» розташованого по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства - прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в ньому, що супроводжувалось особливою зухвалістю, незважаючи на зауваження з боку сторонніх осіб, ОСОБА_8 підбігла до малолітнього ОСОБА_12 і повалила його з велосипеду на землю. Після чого почала наносити лежачому ОСОБА_12 удари ногами в область тім`яної ділянки голови та в область лівого ока. Після цього обвинувачена наздогнала малолітнього ОСОБА_14 та повалила його з велосипеду на землю.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_8 малолітній ОСОБА_12 зазнав тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та гематом на голові, а саме в лівій тім`яній ділянці, периорбітальної гематоми лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_16 вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала. Наголошувала, що вийшовши з магазину та тримаючи в руках гаманець і мобільний телефон, її побачили неповнолітні, серед яких був і потерпілий, які виявили до її речей корисливий інтерес, оскільки, як вона почула від когось з них пропозицію «давай її виставимо». Вважала, що саме потерпілий зі своїми товаришами спровокували конфліктну ситуацію, виражаючись нецензурною лайкою у її бік. Обвинувачена лише прагнула врегулювати виниклий конфлікт. Зазначила, що потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у силу того, що обвинувачена побігла за його велосипедом в наслідок чого потерпілий упав з велосипеда на землю. Рукою робила замах в бік потерпілого для того щоб дати потиличника за його нецензурну лексику відносно неї. Категорично заперечувала, що наносила тілесні ушкодження потерпілому. До цієї події вживала дві пляшки алкогольного сидру ємкістю по 0,5 л. кожна.

Обвинувачена жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення не висловлювала. Наголошувала, що потерпілий та його товариші є невихованими дітьми з відсутністю поваги до дорослих.

Захисник наголошував, що органом досудового слідства не вірно кваліфіковані дії його підзахисної та прохав виправдати обвинувачену ОСОБА_16 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Попри не визнання обвинуваченою ОСОБА_16 вини у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, вина обвинуваченої у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю показами потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 за участю законних представників, про обставини справи показав суду, що 15 вересня 2019 в період часу з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. він разом зі своїми друзями неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходилися біля магазину «АТБ» та спілкувалися між собою. У процесі спілкування ОСОБА_12 назвав ОСОБА_13 нецензурним словом «даун». Цю розмову, почула ОСОБА_8 , яка вірогідно сприйняла образливе слово на свою адресу. ОСОБА_8 почала запитувати чи спілкується він таким чином зі своїми батьками, і, почувши стверджувальну відповідь, почала нецензурною лайкою звертатися до потерпілого ОСОБА_12 , а коли останній сказав: «Заткнитесь», - почала наносити йому удари. При цьому обвинувачена один раз нанесла удар ногою і влучила по нозі поряд з пахом, два-три рази вдарила рукою по голові, в результаті чого потерпілий вдарився головою об стіну. Коли ОСОБА_12 разом з його друзями вдалося за допомогою перехожого, що вступився за них, покинути місце події, вони почали кататися на велосипедах біля скверу «Ferrexpo». Незабаром їх покликав невідомий чоловік, а ОСОБА_8 почала наздоганяти дітей, в результаті чого схопивши потерпілого за плече, скинула з велосипеду та вдарила. Потім побігла за ОСОБА_14 та наздогнавши останнього, перечепилася об його велосипед і впала разом з ним.

В якості свідків за участю їх законних представників були допитані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які показали суду, що 15 вересня 2019 року, в період часу з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. вони разом з ОСОБА_12 знаходилися біля магазину «АТБ» та спілкувалися між собою. Посперечавшись між собою, ОСОБА_12 назвав ОСОБА_13 «дауном». В цей час обвинувачена ОСОБА_8 знаходилася поряд та розцінила це як образу на свою адресу. Вона почала із запитаннями чіплятися до ОСОБА_12 , нецензурно висловлюватися, а потім і бити його. Коли вони від`їхали від магазину до скверу «Ferrexpo», ОСОБА_8 наздогнала ОСОБА_12 , скинула його з велосипеда та вдарила ногою по голові. Також свідки наголошували, що після цього обвинувачена ОСОБА_8 побігла за ОСОБА_14 та наздогнавши, скинула його з велосипеда.

Також вина обвинуваченої у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю дослідженими під час судового слідства письмовими та речовими доказами, такими як:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.09.2019 (а.с.115), згідно якого, не встановлена на час прийняття заяви жінка та встановлена судом під час судового слідства ОСОБА_8 перебуваючи у сквері з фонтаном, що знаходиться по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Полтавської області, повалила неповнолітнього ОСОБА_12 на землю та за допомогою ударів ногою по голові та тілу останнього, заподіяла йому тілесних ушкоджень.

- довідкою КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» від 16.12.2019 №1798 (а.с.117), згідно якої потерпілий ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні з 15.09.2019 по 23.09.2019.

- висновком експерта від 16.01.2020 №67 (а.с.122-123), згідно якого у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та гематом на голові, а саме в лівій тім`яній ділянці, периорбітальної гематоми лівого ока, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, можливо в указаний термін і при вказаних обставинах у постанові та підекспертним, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_12 , не характерні для їх виникнення внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту, як з прискоренням, так і без попереднього надання тілу прискорення, про що свідчить їх характер та локалізація;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатками від 21.01.2020 (а.с.124-129), протоколом проведення додаткового слідчого експерименту з додатками від 14.02.2020 (а.с.131-134) проведеного за участі потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого останній надав детальний опис нанесених йому тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 та показав механізм їх нанесення;

- висновками експерта від 27.01.2020 №106, від 14.02.2020 №165 (а.с.130, 139), згідно якого покази потерпілого ОСОБА_12 , дані останнім під час проведення слідчого експерименту від 21.10.2020 та додаткового слідчого експерименту від 14.02.2020, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманих при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатками від 14.02.2020 (а.с.135-138), проведеного за участі свідка ОСОБА_13 , згідно якого останній надав детальний опис нанесених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 та показав механізм їх нанесення;

- висновком експерта від 14.02.2020 №166 (а.с.140), згідно якого покази свідка ОСОБА_13 , дані останнім під час проведення слідчого експерименту від 14.02.2020, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманих при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду диску від 26.12.2019 (а.с.143-144) та дослідженим у судовому засіданні відео файлу, що міститься на даному диску, з якого вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 наносить удари руками і ногами малолітньому ОСОБА_12 та ображає останнього нецензурною лайкою;

- протоколом огляду диску від 15.01.2020 (а.с.147-148) та дослідженим у судовому засіданні відео файлами, що містяться на даному диску, з яких вбачається, що фігура №1 намагається наздогнати хлопців, котрі катаються на велосипедах по території скверу «Ferrexpo». Через декілька секунд, фігура №1 зіштовхує фігуру №2 з велосипеду на асфальт та наносить фігурі №2 удари ногами. У подальшому фігура №1 наздоганяє фігуру №3 та зіштовхує фігуру №3 з велосипеду на асфальт, при цьому фігура №1 перечіпаючись об велосипед фігури №3 сама падає на асфальт. Після цього фігура №1 не заспокоюється та намагається наздогнати інших осіб. За показами потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , судом встановлено, що фігурою №1 є обвинувачена ОСОБА_8 , фігурою №2 є потерпілий ОСОБА_12 , фігурою №3 є свідок ОСОБА_14 . Покази потерпілого та зазначених свідків щодо ідентифікації осіб події у зазначеній у протоколі проміжок часу та місці є стабільними і послідовними та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і дослідженим доказом. Окрім того, сама обвинувачена не заперечувала факт свого перебування у сквері «Ferrexpo» під час вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, та вказувала, що наздогнавши потерпілого останній впав з велосипеду, а наздогнавши іншого, перечепилась через його велосипед та впала разом з ним на асфальт;

- постановами від 26.12.2019, 15.01.2020 про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів (а.с.145, 149);

Зазначені докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд не приймає до уваги і критично ставиться до показань обвинуваченої, даних у судовому засіданні щодо не визнання вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки така позиція обвинуваченої є способом захисту від пред`явленого обвинувачення за вчинене кримінальне правопорушення та викликана бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Вказана позиція обвинуваченої є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме: стабільними і послідовними показами потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідженими письмовими та речовими доказами, що є обґрунтованими та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.

Підстав для критичної оцінки показів потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація потерпілого та вказаних свідків не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження позиція обвинуваченої про те, що при вчинені протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_12 , останній отримав тілесні ушкодження лише тільки після падіння з велосипеду, оскільки вона повністю спростовуються показами допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та дослідженим висновком експерта від 16.01.2020 №67.

Суд не бере до уваги, показів, допитаної у якості свідка, ОСОБА_17 , оскільки остання не надала суду жодних свідчень з приводу події кримінального правопорушення з посиланням на те, що не пам`ятає обставин, з огляду давності у часі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав суду, що 15.09.2019 близько 9 години ранку він разом з дружиною прибули у м. Горішні Плавні у гості до сестри, де вони відпочивали. Через певний проміжок часу його дружина вийшла за покупками до магазину «АТБ» та незабаром подзвонила свідку ОСОБА_18 і повідомила, що група дітей у кількості до 7-ми осіб і віком до 14 років ображають та чіпляються до неї. Далі він спустився на вулицю та разом з дружиною пішли до скверу «Ferrexpo». Група дітей у кількості до 10-ти осіб почали до них чіплятися, а його дружина вчиняючи дії щодо свого самозахисту побігла за хлопчиком, котрий був на велосипеді та схопивши його за комірець звалила з велосипеда на асфальт. Інших показів про обставини кримінального правопорушення свідок ОСОБА_18 суду не показав.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_18 , не бере їх до уваги і вважає покази даного свідка не послідовними, не чіткими, та такими, що не узгоджуються з показами інших свідків і потерпілого та дослідженими письмовими та речовими доказами. Зокрема, свідок не сприймав безпосередньо обставин, що відбулися біля магазину «АТБ» та намагався висвітлити обставини події, котрі відбулися у сквері «Ferrexpo» у вигідному для обвинуваченої руслі. Одночасно, суд наголошує що свідок ОСОБА_18 плутався у наданих показах.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Щодо твердження захисника, висловленого ним у судових дебатах, про необхідність виправдання його підзахисної з огляду на не вірну кваліфікацію органом досудового слідства дій обвинуваченої ОСОБА_16 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, то суд наголошує наступне.

Зокрема, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 4 жовтня 2012 року № 5-17кс в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Об`єктом захисту у ст.296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Натомість з досліджених письмових та речових доказів, показів обвинуваченої ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не вбачається підстав кваліфікувати дії обвинуваченої за іншою статтею КК України та підстав для виправдання останньої.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Щодо обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої.

Судом встановлено, що згідно медичного висновку щодо огляду на стан сп`яніння обвинуваченої ОСОБА_8 (а.с.116), проведеного після вчинення кримінального правопорушення, 15.09.2019 о 17 годині 10 хвилин, остання знаходилася у стані алкогольного сп`яніння. Факт вживання алкогольних напоїв на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не заперечувала і сама обвинувачена.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно медичної довідки обвинувачена ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не знаходиться.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема потерпілим від злочину є малолітній, особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинувачена перебуває у зареєстрованому шлюбі, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжуює покарання обвинуваченої, ставлення обвинуваченої до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо не визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, відсутність жалю щодо вчиненого кримінального правопорушення та вибачень перед потерпілим, підрив авторитету дорослих в очах дитини, поведінку обвинуваченої як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, зокрема, спроби обвинуваченої переконати суд, що поштовхом до її протиправних дій стала поведінка самого потерпілого, думку законного представника потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання для обвинуваченої.

Сам по собі факт наявності на утриманні у обвинуваченої неповнолітніх дітей та сімейний стан обвинуваченої, без жодної пом`якшуючої обставини, зокрема, відсутності щирого каяття обвинуваченої, не дає суду можливості застосувати більш м`яке покарання, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Щодо виду покарання, який слід призначити обвинуваченій, то суд приймає до уваги відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченої та наявність на утриманні у обвинуваченої малолітньої дитини, що не дає підстав для суду призначити покарання у виді штрафу чи обмеженні волі.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді арешту у межах санкції ч.1 ст.296 КК України.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- оптичний диск DVD-R, марки «Tatanium», об`ємом 4,7 GB з 1-м відео файлом; оптичний диск DVD-R, марки «Nanotех», об`ємом 4,7 GB з 2-ма відео файлами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченою у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій, законним представникам потерпілого роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1