Справа № 139/529/20
Провадження № 1-кп/139/80/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні новонароджена дитина, не непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в ніч з 17 на 18 червня 2020 року, маючи прямий умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , та викрав звідти належні їй 8 металевих ребристих плит загальною вагою 548 кг. Викрадені речі ОСОБА_3 переніс на територію дитячого садочка неподалік будинку потерпілої, а вранці 18 червня 2020 року здав їх як металобрухт в смт Вендичани Могилів-Подільського району за 1 500 гривень, які витратив на власні потреби.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 479 від 24.06.2020 ринкова вартість 1 кг чорного металу, як металобрухту, станом на момент вчинення злочину (18.06.2020) становила 3 гривні 07 копійок. Таким чином, ОСОБА_3 завдав матеріального збитку ОСОБА_5 на загальну суму 1 682 гривні 36 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав повністю та пояснив, що вдень 17 червня ц.р. він на прохання своєї бабусі перевозив картоплю від ОСОБА_5 і побачив у тої на подвір`ї металеві плити. Тоді у нього виникла думка вчинити крадіжку плит і здати їх на металобрухт. Задумане він вчинив вночі, зокрема, переніс плити з подвір`я ОСОБА_5 на територію дитячого садка, а потім мотоблоком відвіз їх на базу прийому металобрухту в смт Вендичани.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, через незадовільний стан здоров`я, у поданій заяві (а.с. 23) просила провести судове засідання за її відсутності та винести справедливе рішення.

З урахуванням повного визнання вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також заяв обвинуваченого та потерпілої (а.с. 23, 31), завідсутності заперечень та сумнівів, враховуючи думку прокурора, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Дослідження доказів було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, судові витрати та матеріальні збитки.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, вчинене діяння є кримінальним проступком.

Суд враховує також особу винного, зокрема, що обвинувачений за місцем проживання характеризується як такий, що в громадських місцях поводить себе добре, але помічався в крадіжках (а.с. 34), що він не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра (а.с. 35), а також обставину, що ОСОБА_3 уже втретє засуджується за вчинення крадіжок (а.с. 36, 38-40, 41-42), хоча попередні судимості уже погашені (а.с. 43).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, що на його утриманні є новонароджена дитина (а.с. 26, 33). Досудовим слідством обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, а також обставини, що ОСОБА_3 ніде не працює і має на утриманні дитину, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 50 КК України, за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, буде призначення йому покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованої частини статті, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України.

Відповідно до обвинувального акту та наданих стороною обвинувачення доказів (а.с. 47), судові витрати по справі за проведення судової товарознавчої експертизи № 479 від 24.06.2020 складають 653 гривні 80 копійок. У відповідності до ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати по залученню експерта для проведення відповідних експертиз, суд стягує з обвинуваченого на користь держави. Тому суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати по залученню експерта у сумі 653 гривні 80 копійок.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Ухвалою слідчого судді від 22 червня 2020 року визнані у кримінальному провадженні № 0000093 речові докази: металеві плити в кількості 8 штук та матерчата рукавиця, накладено арешт (а.с. 45-46). Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що в даному випадку арешт майна вичерпав своє процесуальне значення для цілей кримінального провадження, зокрема, для збереження речових доказів, а тому його може бути скасовано, металеві плити, на які було накладено арешт, підлягають поверненню законному володільцю потерпілій ОСОБА_5 , а матерчата рукавиця знищенню.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді вісімдесяти годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.

Скасувати арешт майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду від 22 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000093.
Речові докази: металеві плити в кількості 8 (вісім) штук повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 ; матерчату рукавицю - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілій і прокурору.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: _____________