Провадження №1-кс/463/6217/20
У Х В А Л А

29 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулась до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження №0001272 від 19 листопада 2019 року.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що постанова є передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Законодавства України. Нею подано до ТУ ДБР м. Львів 8 повідомлень про злочини посадових та службових осіб ЛУВП №19 починаючи 23.10.2019, 6 з них внесені в ЄРДР і розпочато досудове розслідування. В постанові про закриття кримінального провадження від 11.11.2020 зазначено про проведення розслідування за ч.1 ст.365, ч.1 ст.364 КК України. Слідчий необхідних слідчих дій не проводив, не надав потерпілими скористатись своїми правами. Також вважає, що кримінальні провадження були об`єднані протиправно, об`єднуючи матеріали проваджень, слідчий вводить в оману потерпілого та суд з метою отримання неправомірної винагороди від підозрюваних, а не встановлення істини в кримінальних провадженнях та сприяння дії невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Скаржниця в судовому засідання скаргу підтримала з наведених у ній мотивів.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, на вимогу суду матеріали кримінального провадження не скерував, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Заслухавши пояснення скаржниці, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.
Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч.1ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги та копії оскаржуваної постанови, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001272 від 19 листопада 2019 року внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.365, ч.1 ст.364, ч.1 ст.442, ч.2 ст.186, проте в тексті зазначено: з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.11.2019 до ТУ ДБР ум Львові надійшла ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.11. 2019№ 463/9658/19, якою зобов`язано уповноважену особу ТУДБР у місті Львові внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_5 від 11.11.2019 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 ч.1 КК України, а саме перевищення влади або службових повноважень, працівниками ЛУВП № 19. Також встановлено, що службові особи ЛУВП №19, зловживаючи своїм службовим становищем, не надавали належне лікування та медичну допомогу ОСОБА_6 під час його утримання в установі виконання покарань та на думку заявника ОСОБА_3 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.364 КК України, у відповідності до Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 04.11.2019у справі № 463/9104/19, якою зобов`язано ТУ ДБР у м. Львові внести відомості до ЄРДР.
З оскаржуваної постанови від 11 листопада 2020 року вбачається, що слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки під час досудового розслідування в діях посадових осіб ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» не встановлено ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.364, ч.1 ст.442, ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування. Мотивуючи постанову, слідчий описує медичну документацію щодо медичних оглядів ОСОБА_7 , даних про проведення інших слідчих дій в постанові не зазначено, заперечення на скаргу не подано, доводи скаржника не спростовано.
Разом з тим, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідством жодним чином не перевірено доводи скаржника та не проведено її допит, що унеможливило надання всієї інформації про обставини можливого вчинення кримінальних правопорушень.
При цьому слідчий не врахував, що заявниця на виклик для допиту не змогла з`явитися із об`єктивних причин, зокрема запровадження карантину, а також неотримання вчасно повістки про виклик для допиту, що остання підтвердила в судовому засіданні та надала копії документі.
У відповідності до положень ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, відносяться: 1) верховенство права; 3) рівність перед законом і судом; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На думку слідчого судді, без допиту заявника, слідчий не вправі був прийняти рішення про закриття провадження, оскільки вона могла надати інформацію і докази скоєння кримінального правопорушення.
Окрім цього, дійсно слідчий зазначає, про відсутність ознак кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.365, ч.1 ст.364, ч.1 ст.442, ч.2 ст.186 КК України, проте в частині наявності підстав для закриття провадження за ч.1 ст.364, ч.1 ст.442, ч.2 ст.186 КК України, слідчий мотиви не наводить, аргументація зводиться до аналізу лише ст.365 КК України та медичних документів.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що закриваючи провадження за ч.2 ст.186 КК України слідчий взагалі не навів жодних мотивів такого рішення, у постанові не наведено даних про проведення слідчих дій з метою перевірки доводів скаржниці про заволодіння службовими особами слідчого ізолятору майном її сина.
При цьому слід зазначити, що слідчий проігнорував ухвалу слідчого судді і не надав матеріали кримінального провадження,а тому слідчий суддя приймає рішення за наслідками аналізу змісту самої постанови про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З врахуванням наведених вище обставин, слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо того, що слідчим не перевірено та не встановлено всі обставини провадження.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що висновки слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасними, а відтак постанову слід скасувати.
Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження №0001272 від 19 листопада 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04 січня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1