Справа № 361/6239/20
Провадження № 5/361/7/20
У Х В А Л А
13 жовтня 2020 року м. Бровари
Суддя Броварського міськрайоннного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, -
в с т а н о в и в:
15.09.2020 ОСОБА_3 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про зняття арешту з майна, а саме, будинку АДРЕСА_1 .
З заяви вбачається, що 23.04.2007, в ході розслідування кримінальної справи №47-756, яке здійснювалося відносно ОСОБА_3 , за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 3 с. 358 ч. 1 ст. 209, ст. 353 КК України, старшим слідчим в ОВС СВ ПМ ДПА України в Київській області ОСОБА_4 , в порядку ст. 125, 126 КПК України (в редакції 1960 року) з метою забезпечення відшкодування збитків, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 .
Після закінчення розслідування, вказана кримінальна справа була направлена до Броварського міськрайонного суду Київської області та взята до провадження суддею цього суду ОСОБА_5 .
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2007 ОСОБА_3 визнана винною та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі ч. 1 с. 71 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, з урахуванням вимог ст. 69 КК України, без позбавлення права обіймати посади пов`язані з обслуговуванням товаро-матеріальних цінностей та без конфіскації майна.
Зазначений вирок суду ні ОСОБА_3 ні іншими учасниками судового розгляду в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувався і на даний час набрав законної сили та не скасований.
Разом з тим, при постановлені 15.06.2007 Броварським міськрайонним судом відносно ОСОБА_3 вироку, питання щодо зняття арешту із будинку АДРЕСА_1 , накладеного старшим слідчим в ОВС СВ Г1М ДПА в Київській області ОСОБА_4 в порядку ст. 125 та ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), як того вимагає закон вирішено не було.
Просить її заяву задовольнити якою прийняти рішення про зняття арешту з майна, яке її належить, а саме будинку АДРЕСА_1 .
На розгляд заяви ОСОБА_3 не прибула, про те, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розгляд здійснювати без її участі, посилаючись на встановлені Кабінетом міністрів України карантинними заходами через поширення інфекції Короновірусу.
Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, дійшов наступного висновку.
Як було встановлено в ході розгляду заяви, арешт на будинок АДРЕСА_1 був накладений в рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_3 , 23.04.2007.

24.04.2019 Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 2-3392/11, провадження № 14-105цс19 (ЄДРСРУ № 81691819) зазначила, згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України в редакції 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Проте, якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України в редакції 1960 року, при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України в редакції 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінним - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження, однак є єдиний нюанс, а саме якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 року, то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу, тобто суд застосовує аналогію закону.

Якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), а якщо провадження по такій справі було відкрите, суд на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закриває провадження.

Зважаючи на наведені положення, провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 9 КПК України, суддя, -

у х в а л и в:
Закрити провадження за заявою ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1