Провадження № 1-м/537/2/2020
Справа № 537/2056/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук клопотання Міністерства юстиції України щодо засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, не працює, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України,
в с т а н о в и в :
Міністерство юстиції України звернулося до суду із клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вироку Заволзького районного суду м. Твері Російської Федерації від 14.03.2020 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018), яким засуджено ОСОБА_7 , визначення покарання, що підлягає відбуванню засудженим.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, просив провести судовий розгляд за його відсутності.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його обґрунтованим, визначивши кваліфікацію дій та строк покарання засудженому ОСОБА_7 у відповідності до КК України, а саме дати кваліфікацію діям ОСОБА_7 , за які він засуджений вироком РФ, - за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, призначивши із застосуванням ст.68 КК України основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, без застосування додаткових покарань у вигляді конфіскації та штрафу. Зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення із розрахунку день за день.
Захисник просив задовольнити клопотання, вважаючи його обґрунтованим, визначивши кваліфікацію дій та строк покарання засудженому ОСОБА_7 у відповідності до КК України, з врахуванням позиції прокурора.
Засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним письмової заяви вбачається, що останній просить перевести його на територію України для подальшого відбування покарання.
Суд, з урахуванням думки прокурора, захисника, положень ст. 610 КПК України, визнав можливим розглядати клопотання у відсутність засудженого ОСОБА_7 та представника Міністерства юстиції України.
Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, встановив наступне.
Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року (в подальшому Конвенцією).
У відповідності до ч. 1 ст. 9 цієї Конвенції компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст. 10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Крім того, згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Судом встановлено, що вироком Заволзького районного суду м. Твері РФ від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018) ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення трьох епізодів злочину, які кваліфіковані наступним чином:
Епізод №1 - за ч.3 ст. 30, - п. «а», п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичного засобу б-PVP, б-Піролідинопентіофенон, хімічна назва 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанон-1-он, загальною масою 9,06 гр., що є великим розміром, з використанням інформаційно-телекомунікаційної сеті Інтернет, організованою групою.
Епізод №2 - за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичного засобу б-PVP, б-Піролідинопентіофенон, хімічна назва 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанон-1-он, масою 1383, 82 гр., що є особливо великим розміром, а також наркотичного засобу TМCP-2201, хімічна назва 1-[(5-фторпентил)-1Н-индол-3-ил](2,2,3,3-тетраметилциклопропил)-метанон)", є похідним від 3-(2,2,3,3-тетраметилциклопропанкарбонил)-индол), вагою 262,9 гр., що є великим розміром, з використанням інформаційно-телекомунікаційної сеті Інтернет, організованою групою.
Епізод №3 - за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичного засобу б-PVP, б-Піролідинопентіофенон, хімічна назва 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанон-1-он, масою 1726,9 гр., що є особливо великим розміром, а також наркотичного засобу TМCP-2201, хімічна назва 1-[(5-фторпентил)-1Н-индол-3-ил](2,2,3,3-тетраметилциклопропил)-метанон)", є похідним від 3-(2,2,3,3-тетраметилциклопропанкарбонил)-индол), вагою 488,4 гр., що є великим розміром, з використанням інформаційно-телекомунікаційної сеті Інтернет, організованою групою.
При цьому ОСОБА_7 призначено покарання за вказані вище епізоди злочинів:
Епізод №1 - за ч.3 ст. 30, п. «а», п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК РФ позбавлення волі строком 8 років зі штрафом в розмірі 40000 руб;
Епізод №2 - за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ позбавлення волі строком 9 років зі штрафом в розмірі 50000 руб;
Епізод №3 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ позбавлення волі строком 9 років зі штрафом в розмірі 50000 руб.
Відповідно до ч.2 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання позбавлення волі строком 11 років 6 місяців зі штрафом в розмірі 70000 руб. з відбуття покарання у виправній колонії суворого режима.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до п. «а» ч.3.1. ст.72 КК РФ, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі строк його перебування під вартою під час попереднього ув`язнення з 15.02.2018 року до набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Вирок Заволзького районного суду м. Твері РФ від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018) щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 06.04.2019 року.
Згідно відповіді Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, сполуки PVP, синоніми назви б-PVP, б-Піролідинопентіофенон, хімічна назва 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанон-1-он та 5F-UR-144, синоніми назви: XLR-11, TМCP-2201, хімічна назва 1-[(5-флюропентил)-1Н-индол-3-ил](2,2,3,3-тетраметилциклопропил)-метанон)", включені до Списку №2 Таблиці І Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770, тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Розміри психотропної речовини PVP затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (далі Наказ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.08.2000 року за №512/4733, та становлять відповідно: невеликі до 0,15 г, великі від 1,5 гр. до 15,0 гр., особливо великі 15,0 гр. і більше. Розміри психотропної речовини 5F-UR-144 (XLR-11), затверджено Наказом та становлять відповідно: невеликі до 0,015 г, великі від 0, 15 гр. до 1,5 гр., особливо великі 1,5 гр. і більше.
В ст. 15 КК України дано визначення Замаху на кримінальне правопорушення:
«1. Замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
2. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
3. Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.»
Відповідно до ч.3 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
В ст. 307 КК України передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Так,
«1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -
караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.
2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -
караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -
караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.»
Відповідно до Примітки до ст. 305 КК України, поняття великий та особливо великий розмір наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, або фальсифікованих лікарських засобів, що застосовується в цьому розділі, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 по кожному епізоду злочину, за які він засуджений вироком Заволзького районного суду м. Твері РФ від 14.03.2019 року, відповідає наступний кваліфікації дій, згідно із КК України, з врахуванням відповіді Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками по кожному епізоду таким чином:
Епізод №1 - за ч.3 ст. 30, п. «а», п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК РФ відповідають ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, у великому розмірі, вчинений повторно, організованою групою.
Епізод № 2 - за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, у особливо великому розмірі, вчинений повторно, організованою групою.
Епізод № 3 - за ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, у особливо великому розмірі, вчинений повторно, організованою групою.
Відповідно до положень ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
В п.7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року дано роз`яснення, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.
При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, якщо у складі злочину передбачене діяння, яке у поєднанні з іншими обставинами завжди утворює склад іншого злочину (наприклад, зміст діяння полягає у застосуванні фізичного насильства при вчиненні певного злочину), то питання про його кримінально-правову оцінку необхідно вирішувати з урахуванням того, наскільки охоплюється складом цього злочину таке діяння, а також з урахуванням змісту санкцій відповідних статей (частин статей) Особливої частини КК України.
У випадках, коли складом певного злочину охоплюється вчинене одночасно з цим злочином відповідне діяння і санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК України встановлене за цей злочин більш суворе максимальне основне покарання, ніж за відповідне діяння, таке діяння не утворює сукупності злочинів і окремої кваліфікації не потребує (наприклад, заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження при вчиненні розбою або вимагання охоплюється відповідною частиною статті 187 чи частиною третьою статті 189 КК України і окремо за відповідною частиною статті 122 цього Кодексу України не кваліфікується).
З огляду на положення ст.32 КК України, Судом встановлено, що кваліфікація дій ОСОБА_7 , надана вироком Заволзького районного суду м. Твері РФ від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018) в цілому відповідає кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, у великому розмірі та особливо великому розмірі, вчинений повторно, організованою групою.
Згідно із ст.33 КК України, діяння ОСОБА_7 не утворює сукупності злочинів.
Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
В п.6.1. Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року дано роз`яснення, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК України, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України у такому разі не потрібно.
Враховуючи, що санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено призначення основного покарання максимально у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років, тому за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із врахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, може бути призначене основне покарання максимально у вигляді позбавлення волі на строк вісім років.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Оскільки санкція ч.3 ст.307 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді штрафу, тому відсутні підстави призначення такого додаткового покарання при приведенні вироку суду РФ у відповідність із законодавством України.
Так, при приведенні вироку суду РФ у відповідність із законодавством України відсутні підстави для призначення засудженому ОСОБА_7 визначеного ч.3 ст.307 КК України додаткового покарання у вигляді конфіскації його майна, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку.
З огляду на наведене, суд визначає строк відбування покарання ОСОБА_7 , який засуджений вироком Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року, при приведенні вироку у відповідність із законодавством України, а саме за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ч.3 ст.68 КК України, - позбавлення волі на строк 8 років без застосуванням додаткових покарань у виді конфіскації майна та штрафу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вважати день набрання законної сили вироку Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року 06.04.2019 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
З огляду на ч.5 ст.72 КК України, при приведенні вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення день за день, починаючи з моменту його затримання з 15.02.2018 року до 05.04.2019 року включно.
На підставі ст. 7 КК України, керуючись ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. 610 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироку Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018) щодо ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018) щодо ОСОБА_7 привести у відповідність до законодавства України.
ОСОБА_7 , засудженого вироком Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року у справі №1-16/2019 (1-267/2018), у відповідності до законодавства України вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, із призначенням покарання з врахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, без призначення додаткових покарань у виді штрафу та конфіскації майна.
ОСОБА_7 рахувати строк відбування покарання за вироком Заволзького районного суду м. Твері від 14.03.2019 року з дня набрання вироком законної сили 06.04.2019 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення день за день, починаючи з моменту його затримання з 15.02.2018 року до 05.04.2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні, прокурору, захиснику, засудженому.
Повний текст ухвали складений та оголошений 15.10.2020 року о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1