н/п 1-кс/766/1694/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 представника скаржника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, в якій просила поновити строк на оскарження постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000467. Скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000467 та направити матеріали кримінального провадження Генеральному прокурору України для організації об`єктивного досудового розслідування.

Обґрунтування скарги.

30 січня 2019 року старшим слідчим СУ ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_5 - було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000467, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2. ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження закрите на підставі ст. 40, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - відсутність складу злочину.

З вказаною постановою не згодна, вважає, що постанову винесено з грубим порушенням закону і основних засад кримінального процесу, визначених, зокрема, статтею 9 КПК України Вважає, що вищезгадану постанову необхідно скасувати, аби забезпечити об`єктивне і неупереджене розслідування кримінального провадження №0000467.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000467 щодо одних і тих же подій одночасно здійснювалось двома органами досудового розслідування :

1. Військовою прокуратурою Херсонського гарнізону Південного регіону України, бо учасником подій був військовослужбовець ЗСУ і в ЄРДР було внесено в т.ч. за ст. 415 КК України) по кримінальному провадженню№0000467.

2. Слідчим управлінням ГУ НП в Херсонській області в частині досудового розслідування за ч.2 ст. 286 КК України, яка також була внесена в ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000467.

Дії двох правоохоронних структур у даному випадку, на її погляд, були скоординованими та узгодженими аби не допустити встановлення дійсних обставин справи і не прийняти законне і об`єктивне рішення про наявність вини водія-механіка танку та командира танку у ДТП, у якому загинув чоловік потерпілої.

Так, спочатку - 27.12.2018 року військовою прокуратурою Херсонського гарнізону Південного регіону України було винесено постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, якою в обґрунтування правомірності дій військовослужбовців покладено лише частину показань допитаних свідків і лише свідків військовослужбовців і взагалі відкинуто показання свідків не військовослужбовців, які навпаки доводять вину водія-механіка танку та командира танку (відсутність освітлення, розміщення танку посередині другої смуги із заїздом на зустрічну смугу, повідомляють про поломку танку, повідомляють про відсутність гальмівного шляху тощо), а також застосовано в обґрунтування правильності дій водія танку щодо його зупинки посеред дороги учбовий посібник замість чинного законодавства України, через що військова прокуратура вказує, що винен у ДТП лише чоловік потерпілої, при цьому не наведено також жодних аргументів з яких відкинуто результати виготовленої на її замовлення судової автотехнічної експертизи, якою вказано, що дії водія-механіка танку не відповідали чинному законодавству і були прямо пов`язані із наслідками ДТП. Щодо проведених судових експертиз на замовлення прокуратури , то вони дії водія-механіка танку не досліджували, через "якусь" неможливість проведення даного дослідження». В результатів військова прокуратура перекваліфікувала склад кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 415 КК України на ч. 2 ст. 415 КК України.

Через місяць - 30 січня 2019 року старший слідчий СУ ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_5 на підставі ст. 40, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000467, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 286 КК України.

Мотиви і підстави даної постанови ідентичні тим, що вказані у постанові військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України від 27.12.2018 року про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, які скаржниця вважає безпідставними, необґрунтованими і передчасними.

Кримінальне провадження по даній справі раніше неодноразово закривалось як слідчими військової прокуратури, так і слідчими ГУ НП - неодноразово скасовувались ухвалами слідчих суддів Херсонського міського суду Херсонської області.

Всі слідчі судді у своїх ухвалах визначали вказівки та вказували на обставини, які слід досліджувати під час проведення досудового розслідування, але не зважаючи на наявність таких чітких вказівок орган досудового розслідування провів це розслідування неповно, не об`єктивно, чим проігнорував обов`язкові вказівки слідчих суддів.

Незважаючи на те, що потерпіла займає активну позицію у відстоюванні власних інтересів відносно необхідності з`ясування дійсних обставин справи загибелі її чоловіка, слідчі і прокуратури і ГУ НП у даному випаду знову поверхово і не повно провели досудове розслідування даного провадження та прийняли передчасне процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

З огляду на все вищевикладене ОСОБА_3 вважає постанову про закриття кримінального провадження безпідставною, необґрунтованою та передчасною в зв`язку з чим вважає, що постанова про закриття кримінального провадження має знову бути скасована, а проведення досудового розслідування має бути доручено іншим слідчим -

Доводи сторін у судовому засіданні:

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав скаргу, просив суд її скасувати, вважає закриття провадження передчасним. У своїх доводах у судовому засіданні наголошував на тому, що постанова прокурора від 27.12.2018року про визначення підслідності кримінального провадження спрямована на виведення військовослужбовців з-під фокусу загальної юрисдикції. Допити і експертизи проводилися тільки військовою прокуратурою, і всі дії прокуратури були однобокими, направленими на виправдання військовослужбовців. Провадження закрито передчасно, не виконано вказівок, що були викладені в ухвалі слідчого судді від 13.07.2017року, а саме: прокурором не досліджено контрольний пристрій тахограф, не досліджено видимість танку на проїжджій смузі, не усунуті протиріччя в показаннях свідків щодо освітлювальних пристроїв на танку. Щодо свідків представник конкретно по кожному свідку зазначив протиріччя у показаннях. не проведено експертизу технічного стану танку.. Слідчий ігнорує показники тохографа.

Представник звертає особливу увагу на те, що при оцінці дій військовослужбовців йде посилання на відсутність порушення Курсу водіння бойових машин, але курс це посібник, а не закон. Необхідно застосовувати Правила дорожнього руху, бо в місці ДТП не було ні АТО, ні іншої бойової обстановки.

Слідчий заперечував проти скарги, просив у її задоволенні відмовити. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що скаржник виходить з того, що зупинка танку була обумовлена його поломкою, проте це є лише припущенням. Танк при зіткненні не перебував в русі, тому всі дії водія досліджувалися з позиції того, що танк стоїть. Проводився слідчий експеримент, досліджувалися всі версії, в діях водія танку не вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.415. Від дій Тривайла постраждав лише сам водій.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до скарги матеріали, матеріали кримінального провадження слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з таких підстав:

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто винив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Тільки за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а, по-друге, однаково-ретельне встановлення і перевірка обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Підстави закриття кримінального провадження визначені ст.284КПК України, і відповідно закриття кримінального провадження можливе тільки з підстав, визначених у вказаній статті.

Слідчий закрив провадження, зазначивши правовою підставою - п.2 ч.1 ст.284КПК України, зазначивши при цьому таку підставу як - відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України, тоді як п.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає такої підстави закриття кримінального провадження не передбачає. Пункт 2 ч.1 ст.ю284КПК України передбачає таку підставу закриття кримінального провадження як встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Підстави закриття кримінального провадження, зазначеної слідчим, стаття 284КПК України не передбачає.

За змістом ст.110КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту прав та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова є невмотивованою, в ній відсутня структурна змістовність та логічна послідовність при викладенні обставин події та змісту добутих доказів.

З урахуванням характеру події (ДТП), приписів п.2 ч.1 ст.284, п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити виклад обставин про подію, виклад доказів, які спростовують і доводять, що дії водія танка були правомірними, що ним були дотримані всі правила дорожнього руху (тобто правовий аналіз доказів), які б унеможливлювали наїзд на танк в нічний час, і відповідно наїзд автомобіля на танк стався не з вини водія танка, але запобігти такому тяжкому наслідку, як наїзд на танк автомобілем він не міг,

Оскаржувану постанова не містить викладу таких обставин.

Дорожньо транспортна подія за участю транспортного заходу під керуванням водія, в результаті якої гине людина, презюмує вину водія внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, і, якщо слідчий прийшов до висновку про невинність водія танка, то кожен доказ, на який він посилається у постанові, має підтверджувати цю невинність, тобто резолютивна частина постанови про відсутність в діянні водія танку складу кримінального правопорушення має логічно випливати з мотивувальної частини, але цього із змісту постанови не вбачається.

Про обставини події слідчий зазначає, що «28.08.2014 року мав місце наїзд автомобіля «Renault Master» під керуванням ОСОБА_6 на танк «Т64БВ» під керуванням водія механіка ОСОБА_7 . Унаслідок даної пригоди водій автомобіля «Renault Master» ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці події».

Далі у постанові слідчий зазначає, що «вказані обставини підтверджуються наступними доказами», тобто слідчий зібрав докази не на підтвердження вини чи невинуватості водія як одного так і другого, а для підтвердження факту наїзду автомобіля на танк.

І далі слідчий викладає зміст показань свідків водія танка, інші військовослужбовців, зміст інших доказів.

У своїх запереченнях у судовому засіданні слідчий зазначав, що твердження потерпілої сторони, що танк був у несправному стані, є припущенням.

Викладаючи зміст показань свідків, слідчий приймає як доведений факт те, що танк зайняв бойову позицію серед дороги. При цьому, свідки також вказують «на бойові розпорядження», згідно з якими «танк зайняв позицію». Всі інші свідки військовослужбовці також посилаються «на бойову позицію».

Це ж був не військовий бій, що накази і розпорядження могли надаватися «по ходу дій», повинні ж були бути чиїсь письмові розпорядження про зайняття танком бойової позиції саме вночі. Слідчий про «бойову позицію» вказав як про доведений факт, при цьому на обґрунтування вказаного факту не послався на жоден доказ, тоді як потерпіла вказує на відсутність у місці перебування танку бойових дій чи АТО. На переконання потерпілої, які базуються на показаннях свідків та інших доказах, зупинка танку була вимушеною, викликана несправністю танка.

Якщо твердження потерпілої про несправність, за словами слідчого є припущенням, то це має бути спростовано.

Всі свідки - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали, що «танк виконав вимоги п.8 заходів безпеки, передбачених Курсом водіння бойових машин, у зв`язку з чим будь-яких порушень правил водіння військової техніки не припускав», в при цьому механік-водій ОСОБА_7 діяв згідно наказу командира роти ОСОБА_11 , бойового Статуту Сухопутних військ та бойового розпорядження».

Тобто, свідки показали, що танк діяв згідно п.8 вимог Курсу водіння бойових машин, водій танка згідно наказу роти командира та бойового розпорядження.

Фактично такі покази свідків ні на що вказують, але для чого слідчий викладає їх зміст, адже у постанові мають бути викладені докази, які підтверджують якийсь факт чи обставину, чи спростовують факти чи обставини. А що ж підтверджують показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .? А вказані свідки безпосередньо були на місці події , але при цьому не зрозуміло чи були вони очевидцями події чи ні.

Заперечуючи проти скарги, слідчий зазначав, що свідки, на яких посилаються сторона потерпілої працівники служби надзвичайних ситуацій, швидкої допомоги тощо не є очевидцями події.

А які ж такі факти про обставини події повідомляють свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що їхнім показам надає перевагу слідчий і при цьому не приймає до уваги показань інших свідків, на які посилається потерпіла.

Якщо слідчий вважає показання інших свідків неналежними, то слідчий повинен викласти зміст цих показань і зробити їх правовий аналіз на «неспроможність» цих показань. Слідчий в оскаржуваній постанові і не згадав про показання інших свідків.

Посиланням на показання свідків - військовослужбовців слідчий обмежився оцінкою дій водія танка.

Хоч слідчий і нелогічно зазначив про Курс водіння бойових машин, проте можна здогадатись, що слідчий вважає, що водій танка діяв відповідно до правил цього ОСОБА_12 , але при цьому слідчий не вказує правову силу вказаного документу, ким і коли він затверджений, і чи є такий документ взагалі. Слідчий суддя документу саме з такою назвою, який би визначав правила водіння (поведінки) військовослужбовців транспортними засобами, не знайшов.

В подальшому слідчий, даючи оцінку діям водія Тривайло посилається на Правила дорожнього руху. Але, водій танка і водій автомобіля «Renault Master» перебували в одних дорожніх умовах. І за вказаних обставин слідчий зобов`язаний обґрунтувати з посиланням на відповідні докази (документи) чому дії водія танка підпадають під регулювання якогось Курсу водіння бойових машин, а дії водія автомобіля «Renault Master» під регулювання Правил дорожнього руху. Адже потерпіла наполягає на тому, що водій танка також мав керуватися Правилами дорожнього руху України, але слідчий у постанові не доводить, чому поведінка водіїв в одних умовах регулюється різними документами. Доводи потерпілої має бути дана оцінка, її доводи мають бути або спростовані, або покладені в основу оцінки дій водіїв.

Далі в постанові слідчий викладає зміст протоколу огляду місця події та план-схему до нього та слідчого експерименту.

В протоколі огляду місця події не згадується про «аварійний трикутник», щоб він десь розміщався, але при проведенні слідчого експерименту трикутник був виставлений, оскільки зазначено: « конкретна видимість перешкоди у вигляді знаку аварійної зупинки (трикутник), який розміщено на відстані 40м на дорозі від передньої частини танку, на якому вимкнено будь-які освітлювальні прилади».

Постанова не містить відповіді на питання чому при слідчому експерименті було залучено аналогічний танк, а не цей же. Адже, згідно змісту постанови танк перебував на «бойовій позиції».

Постанова слідчого в основному переміщена на виклад доказів про винність у ДТП водія «Renault Master» Тривайло. Не дана оцінка доказам на виправдання водія Тривайло, на які посилаються потерпіла сторона.

Слідчий в основу постанови про закриття кримінального провадження вибірково виклав докази, тоді як має бути даний правовий аналіз всім зібраним при досудовому розслідуванні доказам.

Представник потерпілої, як у скарзі, так і в судовому засіданні, посилався на те, що слідчим не виконані вказівки слідчого судді, викладені в ухвалі про скасування постанови про закриття цього ж провадження від 13.07. 2017року.

На слідчого суддю не покладено обов`язку давати вказівки слідчому щодо вчинення слідчих дій, оскільки слідчий є процесуально самостійним при досудовому розслідуванні. Але кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284КПК України може бути закрите тільки тоді, коли будуть спростовані всі доводи потерпілого про вчинення злочину, коли буде вичерпано дослідження доказів, на які вказує заявник. А згідно змісту постанови слідчим такі вимоги закону не виконані.

Оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме: ст.110, п.2 ч.1 ст.284КПК України. а тому має бути скасована.

Керуючись ст. 110, п.2 ч.1 ст.284, ст.ст.303, 307, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

постановила

Скасувати постанову старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 від 30 січня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000467 від 28.08.2014року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10 червня 2020року о 12 год.05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1