Справа № 495/7450/20
№ провадження 1-кс/495/2372/2020
УХВАЛА
Про відмову у задоволені клопотання про арешт майна
"17" грудня 2020 р. м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
захисника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
08.12.2020 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки «Богдан», моделі «DF25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, типу загальний вантажний загальний бортовий, номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , гаманець чорного кольору з вмістом: свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 DF25 Богдан, посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , страховий поліс на ТЗ №00944-00607-19, довідка про реєстрацію місця проживання, довідка з ЄДДР №5118-; удостоверение №730 ОСОБА_7 , КПП на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка Visa Gold НОМЕР_6 , Бонусна картка 33кв. м 452017, ключниця з одним ключем на ланцюжку, які запаковано до спец пакету № 7078066.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що 07.12.2020 року, до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від оператора 102 про те, що невстановлена особа перебуваючи у приміщенні відділення №1 "Нова Пошта", яке розташоване по вул. Маяковського, 59-А в м. Білгород-Дністровський, Одеської області вчинила хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що було пов`язане з опором представникові влади, а саме працівникам поліції Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, майору поліції ОСОБА_8 , старшому сержанту поліції ОСОБА_9 , які знаходячись в приміщенні ТОВ "Нова пошта" №1 по вул. Маяковського, 59-А, намагалися припинити хуліганські дії невстановленої особи, який перебував у агресивному стані, висловлював на адресу поліцейських нецензурну лексику, а також на адресу працівників пошти, на зауваження працівників поліції не реагував.
07.12.2020 року об 12:42 год. зі служби «102» до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_10 , який є працівником ТОВ «Нова Пошта» відділення №1 про те, що у відділенні Нової пошти № 1 за адресою м. Білгород - Дністровський, вул. Маяковського, 59а, вкрали відправлення - натяжні потолки.
За вказаним повідомленням старшим інспектором черговим СРПП № 1 майором поліції ОСОБА_11 на місце події було направлено екіпаж ГРПП на службовому автомобілі Рено Сандеро, д/н НОМЕР_7 , в складі: інспектора СРПП № 2 майора поліції ОСОБА_8 та поліцейського СРПП № 2 старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , які перебували на службі з табельною вогнепальною зброєю в однострої та екіпіровані засобами індивідуального захисту.
Перед заступанням на службу відповідальним від керівництва відділу був проведений цільовий інструктаж.
Отримавши зазначене повідомлення на службовий планшет майор поліції ОСОБА_8 та старший сержант поліції ОСОБА_9 , прибули на місце події. Перебуваючи в приміщенні поштового відділення № 1 (Нова пошта) до них підійшов заявник ОСОБА_10 та повідомив про те, що громадянин на ім`я ОСОБА_12 отримав раніше ним замовлений пакунок в якому знаходились натяжні стелі за який не розрахувався, при цьому висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, та ОСОБА_10 , виявив бажання в написанні заяви для вжиття заходів реагування.
Під час спілкування із заявником до приміщення поштового відділення № 1 (Нова пошта) зайшов громадянин ОСОБА_12 на якого вказав заявник.
Вказаний громадянин перебував без засобів індивідуального захисту (маски), якому було зроблено зауваження, на необхідність перебування в громадському приміщенні в засобах індивідуального захисту, а саме масці або респіраторі.
На зауваження та прохання особа на ім`я ОСОБА_12 відреагував неадекватно та почав висловлюватися в адресу працівників ОСОБА_13 пошти нецензурною лайкою, поводив себе збуджено та агресивно.
Крім того на зауваження працівників поліції реагував зухвало, агресивно і виражався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою.
На прохання працівників поліції зовсім не реагував. При цьому усі каси в приміщення пошти зупинили свою працю тим самим особа на ім`я ОСОБА_12 своїми діями тимчасово зупинив роботу відлуння пошти.
В подальшому майор поліції ОСОБА_8 , разом із заявником ОСОБА_10 вишли з приміщення нової пошти та сіли до службового автомобіля для написання заяви та пояснень, для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 173 КУПаАП.
В цей час до старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , підійшла особа на ім`я ОСОБА_12 , якому старший сержант поліції ОСОБА_9 , повідомив, що відносно останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним дрібного хуліганства, та йому необхідно надати документ, який засвідчує особу, на що останній в нецензурній формі відмовив старшому сержанту поліції ОСОБА_9 , і направився до свого автомобіля марки «Донг Фенг» , н/з НОМЕР_1 та сів за кермо.
При цьому особа на ім`я ОСОБА_12 на прохання старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , залишитись на місці не реагував.
В цей час старший сержант поліції ОСОБА_9 , став біля дверей транспортного засобу зі сторони водія тим самим намагався відволікти водія від подальшого руху на автомобілі.
В цей час на допомогу до старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , підійшов майор поліції ОСОБА_8 та став біля відчиненої лівої водійської двері автомобіля особа на ім`я ОСОБА_12 на неодноразові прохання вийти з автомобіля останній відмовлявся та завів автомобіль.
В цей час майор поліції ОСОБА_8 залишився стояти біля автомобіля, а старший сержант поліції ОСОБА_9 , знаходився позаду майора поліції ОСОБА_8 на відстані приблизно двох кроків., незважаючи на їх вимоги останній почав рухатись та залишити місце події, збільшуючи швидкість руху, при цьому майор поліції ОСОБА_8 , розуміючи, що його може затягнути в переднє колесо автомобіля став на металеву сходинку вище вказаного автомобіля і потім зі стрибнув з неї.
В подальшому водій автомобіля поїхав на майданчик для зупинки транспорту, яка знаходилась поруч, різко здійснив розворот, ледве не скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб та почав рухатися на старшого сержанта поліції ОСОБА_9 .
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 42, ч.1 ст. 43, п. 7 ч. 4 ст. 46 Закону України про «Національну поліцію» неодноразово попередивши гучно голосом особу на ім`я ОСОБА_12 про застосування примусового заходу, а саме застосування вогнепальної зброї для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю поліцейського, здійснив чотири постріли з табельної вогнепальної зброї по колесам рухаючогося автомобіля марки Донг Фенг н/з НОМЕР_1 .
Незважаючи на застосування вогнепальної зброї особа на ім`я ОСОБА_12 продовжував рух збільшуючи швидкість руху на автомобілі, виїхавши з території Нової пошти на вулицю Маяковського, під час руху створював загрозу життю та здоров`ю пішоходам та іншим учасникам дорожнього руху.
На вимоги про зупинку через гучномовець на службовому автомобілі водій теж ігнорував. В подальшому в ході переслідування вказаний автомобіль було заблоковано і зупинено біля заводу ПАО «Гемопласт» спільно з нарядом ГРІ 111- 452 у складі інспектора СР1П1 № 2 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 та поліцейського СР1111 № 2 старшого сержанта поліції ОСОБА_15 . Під час затримання особа на ім`я ОСОБА_12 чинив опір та своїми небезпечними діями міг завдати шкоду собі і оточуючим. В зв`язку з чим по відношенню до останнього на підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 42, ч.1 ст. 43, ч. 1 ст. 44, підпунктів а), та г) п. 1 ч. З ст. 45 Закону України про «Національну поліцію» були застосовані фізична сила, а саме прийоми рукопашного бою та спеціальні засоби кайданки.
В ході огляду місця події за адресою: м. Білгород Дністровський, вул. Маяковського 57, дорога навпроти ПАО «Гемопласт» виявлено та вилучено автомобіль марки «Богдан», моделі «DF25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, типу загальний вантажний загальний бортовий, номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 .
Також в ході огляду місця події було виявлено службовий автомобіль поліції Рено Сандеро ДЗ 1646, при огляді салону автомобіля було виявлено гаманець чорного кольору із вмістом: свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 DF25 Богдан, посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , страховий поліс на ТЗ №00944-00607-19, довідка про реєстрацію місця проживання, довідка з ЄДДР №5118-; посвідчення № НОМЕР_8 ОСОБА_7 , КПП на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка Visa Gold НОМЕР_6 , Бонусна картка 33кв. м 452017, ключниця з одним ключем на ланцюжку, які запаковано до спец пакету № 7078066.
Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 : автомобіль марки «Богдан», моделі «DF25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, типу загальний вантажний загальний бортовий, номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , гаманець чорного кольору з вмістом: свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 DF25 Богдан, посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , страховий поліс на ТЗ №00944-00607-19, довідка про реєстрацію місця проживання, довідка з ЄДДР №5118-; удостоверение №730 ОСОБА_7 , КПП на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка Visa Gold НОМЕР_6 , Бонусна картка 33кв. м 452017, ключниця з одним ключем на ланцюжку, які запаковано до спец пакету № 7078066 та визнано речовими доказами.
Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилученого, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.
На підставі наведеного просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного Семенова адвокат ОСОБА_4 з клопотанням не погодився, просив суд в його задоволені відмовити, посилаючись на те, що слідча разом з поданим клопотанням не надала слідчому суді докази на підтвердження існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Із поданого клопотання слідчої і доданих до нього копій матеріалів не вбачається, що слідчим або прокурором ОСОБА_5 вручалося повідомлення про підозру і той має процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні, в рамках якого слідчою подане клопотання.
Не надала й докази обставин, на які вона посилається у своєму клопотання, зокрема докази того, що 07 грудня 2020 року надійшло телефонне повідомлення від оператора "102", а витяг з ЄРДР не може бути доказом у справі, оскільки вказаний реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів; докази вчинення ОСОБА_5 07 грудня 2020 року наведених в клопотання протиправних дій, в тому числі суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Водночас ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що до клопотання про арешт майна також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Крім того, слідчий не навела жодного критерію речового доказу, зазначеного у ст. 98 КПК України, які б давали слідчої підстави визнавати вилучене речовими доказами у кримінальному провадження.
Таким чином, вважає, що слідчою не наведено необхідності накладання арешту на перелічене нею у своєму клопотанні майно, що є підставою для відмови у задоволені такого клопотання слідчої.
Власник майна ОСОБА_5 доводи захисника підтримав повністю.
Вислухавши прокурора, захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного, власника майна - ОСОБА_5 , вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у його задоволенні необхідно відмовити виходячи с з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вже зазначалося раніше, згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Звертаючись з вказаним клопотанням, слідчий зазначає, що застосування арешту майна необхідне також задля проведення щодо вказаного майна судових експертиз.
Слід зазначити, що слідчим не доведено, що власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, ухиляється від проведення необхідних експертиз, намагається здійснити відчуження належного йому майна, або іншим чином буде заважати проведенню експертизи.
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту вказано майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, у тому числі ризиків його відчуження власником або перешкоджання щодо проведення експертизи, тому у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.
Повний текст ухвали буде складений 21 грудня 2020 року об 09.30 годині.
Слідчий суддя :