КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 29 липня 2020 року апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року,

за участі: цивільного позивача його представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 077 52 від 17 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України про арешт частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваній ОСОБА_7 .
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_5 зазначає про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні до відповідача підозрюваної ОСОБА_7 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди в сумі 165 221 грн. 43 коп. (шкода від скоєння кримінального правопорушення), моральної шкоди в сумі 50 000 грн, та процесуальних витрат в сумі 18 751 грн. 26 коп., з яких: 16 252 грн. 26 коп., пов`язані з оплатою послуг адвоката, в сумі 2500 грн. на залучення експерта, а всього в сумі 233 972 грн. 69 коп.

Окрім того, у кримінальному провадженні ОСОБА_7 05 червня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. Відтак, на думку апелянта є всі підстави для накладення арешту на її майно, з метою забезпечення цивільного позову.
В судове засідання прокурор та власник майна ОСОБА_7 не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча про час та місце судового засідання прокурора повідомлено у встановленому законом порядку, а власник майна знаходиться в розшуку. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу без їхньої участі, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП №3 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке17 липня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 120 181 001 000 077 52, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Відповідно до витягу з ЄРДР, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва на виконанні якого перебуває виконавчий лист № 760/5062/15-ц від 04 червня 2018 року, який зобов`язує ОСОБА_7 після сплати ОСОБА_5 коштів на відшкодування майнової шкоди передати йому пошкоджений автомобіль марки «Toyota Yaris», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 .
05 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 визнано потерпілим та цивільним позивачем.

24 червня 2020 року цивільний позивач, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у вказаному кримінальному провадженні на майно підозрюваної ОСОБА_7 , а саме частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що їй належить.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що клопотання не містить обґрунтування щодо співмірності майна яке належить арештувати з розміром шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Колегія суддів встановила, що у даному кримінальному провадженні 05 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України (т. 1 а.с.177-179).

24 червня 2020 року потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до підозрюваної ОСОБА_7 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди в сумі 165 221 грн. 43 коп., маральної шкоди в сумі 50 000 грн. та процесуальних витрат в сумі 18 751 грн. 26 коп., з яких 16 252 грн. 26 коп., пов`язані з оплатою послуг адвоката, в сумі 2500 грн. на залучення експерта, а всього на суму 233 972 грн.

Як вбачається з відповіді в.о. начальника комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_9 № 062/14-11527 (И-2019) від 21 серпня 2019 року, на запит Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (в рівних долях) на праві свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1998 року (т. 1 а.с.237-239).

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність накладення арешту на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)у даному кримінальному провадженні.

В даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 077 52 від 17 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України про арешт частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 ,- скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_5 , - задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 077 52 від 17 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, а саме на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3819/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1