ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року
м. Київ

справа № 487/8114/19

провадження № 51-3419 км 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, ОСОБА_6 засуджено за:
ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2020 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2016 року ухвалено виконувати самостійно.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, 31 липня 2019 року приблизно о 19.03 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «М`ясна лавка» супермаркету «Гіппо» на вул. Шосейній, 15/1 у м. Миколаєві, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, таємно викрав набір ножів «ВergHoff Cook&Co», спричинивши ТОВ «Свантовіт» матеріальних збитків на суму 1 444 грн.

Крім того, 26 вересня 2019 року приблизно о 12.10 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Таврія-В» на вул. Крилова, 9 у м. Миколаєві, повторно, намагався таємно викрасти сім банок кави «Якобз Монарх» на загальну суму 576,34 грн. Однак свій злочинний умисел він не довів до кінця, оскільки був затриманий охоронцем супермаркету.

Крім того, 05, 06 і 07 жовтня 2019 року приблизно о 13.40, 14.49, 12.53 відповідно ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Міда» на вул. Лазурній, 16-д у м. Миколаєві, повторно, таємно викрав солодощі, спричинивши ТОВ «Свантовіт» матеріальних збитків на загальну суму 2 031,04 грн.

09 жовтня 2019 року приблизно о 12.16 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул. Лазурній, 38-б у м. Миколаєві, повторно, таємно викрав віскі «Jim Beam», спричинивши ФОП ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 565,00 грн.

Крім того, 09 жовтня 2019 року приблизно о 20.10 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Міда» на вул. Лазурній 16-д у м. Миколаєві, повторно, таємно викрав 2 пляшки віскі «Jack Daniels», спричинивши ТОВ «Свантовіт» матеріальних збитків на загальну суму 868,85 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано погодився з призначеним ОСОБА_6 судом першої інстанції покаранням, не врахував усіх обставин кримінального провадження, даних про особу винного, який раніше 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став і знову вчинив 7 епізодів крадіжок. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції формально розглянув апеляційну скаргу прокурора, належним чином не перевірив викладених в ній доводів щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та неправильного застосування ч. 4 ст. 70 КК України й постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У поданій касаційній скарзі прокурор покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_6 внаслідок м`якості.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України прокурором не оспорюються.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Щодо доводів прокурора, наведених у поданій касаційній скарзі, то Суд уважає їх такими, що вони заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі доказами, та дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття, дані про його особу, зокрема, те, що він раніше неодноразово притягувався за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, його ставлення до вчиненого.

Враховуючи, що ОСОБА_6 учинив інкриміновані злочини до постановлення 27 січня 2020 року вироку Корабельним районним судом м. Миколаєва, суд першої інстанції визначив остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд зазначив про те, що вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2016 року слід виконувати самостійно.

Прокурор, не погоджуючись із указаним рішенням, оскаржив його до суду апеляційної інстанції, просив вирок суду першої інстанції скасувати через призначення ОСОБА_6 необґрунтовано м`якого покарання, безпідставне врахування пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття й неправильне застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, та ухвалити новий вирок.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив наведених в апеляційній скарзі доводів, не дав на них вичерпної відповіді й залишив її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, при цьому не навів переконливих підстав прийняття такого рішення.

Так, суд апеляційної інстанції при перевірці доводів апеляційної скарги прокурора, погодившись з мінімальним розміром призначеного ОСОБА_6 покарання, з достатньою повнотою не врахував того, що ОСОБА_6 раніше сім разів притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в установах виконання покарань, не зробив для себе належних висновків і знову вчинив сім епізодів крадіжок чужого майна, що свідчить про його свідомо обраний шлях життя.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання у визначеному судом першої інстанції розмірі суперечить принципу справедливості покарання і не відповідає його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Також суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині визначення остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки при ухваленні рішення про самостійне виконання вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2016 року поза увагою суду залишилось його врахування вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2020 року.

З огляду на викладене ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

При повторному розгляді за відсутності інших обставин, які можуть вплинути на призначення ОСОБА_6 покарання, визначений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2020 року розмір покарання слід уважати необґрунтованим.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3