Провадження №1-кп/523/1470/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у присутності обвинувачених, розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за №0002647 від 15.09.2020р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 345 ч.2 КК України, -

Встановив:

7.12.2020 року в порядку ст.291 КПК України з військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з долученими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 345 ч.2 КК України.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні надані до суду матеріали відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Суворовському районному суду м. Одеси, оскільки інкриміновані обвинуваченим діяння були вчинені на території Суворовського району м. Одеси.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, передбачених ч.2 ст.315 КПК України не надійшло.

Необхідності для виклику перекладача обвинувачені не потребують, оскільки достатньо розуміють державну мову, якою ведеться судочинство. Клопотання про залучення захисників для здійснення захисту у суді вирішене під час досудового розслідування.

Вислухавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який вважав за можливе призначати судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів без участі потерпілих; захисників, обвинувачених, які не заперечували проти призначення судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали, суд прийшов до висновку, що є достатньо підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні.

З`ясувавши питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні одноособово за участю прокурора, потерпілих, захисників, обвинувачених.

Разом з цим, вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 10.11.2020р. слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 14.12.2020 року.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 10.11.2020р. слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладеними на них обов`язками строком на два місяці. Строк дії ухвали суду спливає 14.12.2020р.

Питання щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно підозрюваного під час досудового розслідування вирішується у підготовчому судовому засіданні відповідно до ст.315 ч.3 КПК України.

У ході підготовчого судового засідання прокурор надав письмове клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем, скоїв тяжкий злочин з застосуванням насильства, обвинувачення за ст.ст. 186 ч.2, 345 ч.2 КК України є обґрунтованим, що підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, також посилаючись на те, що ОСОБА_6 проходить військову службу у Чернігівській області, не має місця проживання в Одеській області, що у сукупності дає підстави вважати, що ризики передбачені ст.177, 178 КПК України на сьогоднішній день продовжують існувати, та дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, протиправно впливати на потерпілих, з якими знайомий, свідків з метою зміни ними показань у ході судового провадження; знищити, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з ухиленням від військової служби, тому на думку прокурора єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас було надане та заявлене клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його мешкання, мотивуючи тим, що обвинувачений, незважаючи на те, що обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину передбаченого ст.186 ч.2КК України, після застосування вищевказаного запобіжного заходу будь-яких порушень покладених на нього обов`язки не виявлено, однак деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України залишаються існувати, а саме наявний ризик переховування з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, не виключається можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим на думку прокурора необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених діючим КПК України.

Дослідивши надані до суду матеріали, вислухавши думку учасників процесу:

- захисника ОСОБА_5 , яка в захист інтересів ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, звертаючи увагу суду, що у підготовчому судовому засіданні можливо не тільки обрати а й змінити запобіжний захід, зазначаючи, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість, ризики взагалі не існують, посилання прокурора на тяжкість злочину, вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на потерпілих нічим не підтверджені, доказів ризиків не надано, потерпілі є працівники поліції, тому вчинити тиск на них не можливо, всі докази по справі зібрані, тяжкість злочину не є підставою для застосування будь-якого запобіжного заходу, крім того, підзахисний має вищу освіту, місце проживання та реєстрації, відсутні судимості, працевлаштований, позитивно характеризується, підтверджуючи свої доводи документально, у зв`язку з чим за наявності низького рівню ризиків просила змінити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, в тому числі не спілкуватися з потерпілими, свідками, гарантуючи, як захисник, що підзахисний буде сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки;

- захисника ОСОБА_4 , який підтримуючи думку своєї колеги, зазначив, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, ризики нічим не підтверджуються, крім того, досудове розслідування закінчене, всі докази зібрані, підзахисний раніше не судимий, має місце проживання, проходить службу в Збройних силах України, позитивно характеризується за місцем служби та навчання, тому вважає, що є достатньо підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_6 ;

- обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які підтримали думку своїх захисників, запевняючи, що не мають наміру переховатися, зобов`язуються сумлінно виконувати покладені на них обов`язки.

Таким чином, враховуючи положення ст.315 ч.3 КПК України, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням вищевикладеного, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи категорію злочинів, один з яких за змістом пред`явленого обвинувачення відноситься відповідно до положень ст.12 КК України до тяжкого злочину, за який у разі визнання особи винною передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, враховуючи необхідність дослідження інших доказів для з`ясування певних обставин справи, які покладені в основу обвинувачення; особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не виключається можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків з метою зміни ними показів у судовому засіданні, суд дійшов до висновку що раніше застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, на теперішній час деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, що в свою чергу на даній стадії судового провадження унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу; виключних обставин, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України судом на даний момент не встановлено.

При прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що останній обвинувачується у скоєнні злочину з застосуванням насильства, у зв`язку з чим вважає за необхідне в силу п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави.

Щодо клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, з урахуванням думки захисника ОСОБА_5 , яка не погодилася з клопотанням сторони обвинувачення, мотивуючи тим, що будь яких порушень покладених на підзахисного обов`язків не встановлено, він самостійно з`являється у судові засідання, прокурором ніяким чином не доведено, що ризики продовжують існувати чи появилися нові, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Дійсно, положеннями ст.181 ч.1,2 КПК України регламентовано, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, статтею ст.176 ч.3 КПК України передбачено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання.

Згідно ст.179 ч.1 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 ч.5 цього Кодексу.

За змістом ст.194 ч.4 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені в клопотанні сторони обвинувачення обставини, суд вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбаченому ст.177 КПК України, однак дослідивши наданий до суду обвинувальний акт, який містить дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, але має постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає разом з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, на теперішній час працює, те, що обвинувачений дотримувався умов попереднього застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, будь-яких порушень покладених на нього судом обов`язків не виявлено, показав належну поведінку, зважаючи, що особисте зобов`язання є найменш суворим із передбачених у КПК України запобіжних заходів та надасть ОСОБА_7 можливість працювати, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд дійшов до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, що на думку суду на теперішній час буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись 132, 177-178, 179, 183, 194, 196, 205, 314-1, 314-315, 369-372, 392, суд, -

Постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відповідного кримінального провадження на 21.12.2020 року 11:30 годин у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси, зала судових засідань № 11.

У судове засідання викликати учасників процесу.

Ухвала в дані частині окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , до 9.02.2021р. включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 9.02.2021 року.

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання.

На підставі Рішення Конституційного Суду України №4рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 11.02.2021р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачених ст.194 ч.5 КПК України у межах застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання:

1) не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від можливого спілкування з потерпілими та свідками в рамках даного кримінального провадження;

4) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0002647 від 15.09.2020р.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 11.02.2021 року.

Ухвала в дані частині окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1