Єдиний унікальний номер 185/6164/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000437 від 13.03.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-18.06.2020 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, з випробувальним терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2020 року приблизно о 15.00 год., неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив повз готель «Хімік», який розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 35 де зустрів свого знайомого ОСОБА_3 . Перебуваючи біля території готелю «Хімік», 04.03.2020 року приблизно о 15.05 год., в розмові з неповнолітнім ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння мобільним телефоном марки «Meizu» М5s, що належить ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна, попрохав у неповнолітнього ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Meizu» М5s під приводом зателефонувати, нащо ОСОБА_5 , погодився та передав йому телефон. Далі, ОСОБА_3 умисно з корисливих мотивів, під приводом здійснення дзвінку, заволодів мобільним телефоном марки «Meizu» М5s, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1350 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 04.03.2020 року о 15.05 год. під час розмови з неповнолітнім ОСОБА_5 , він у останнього попрохав його мобільний телефон, під приводом зателефонувати, та не повернув його. У скоєному він щиро кається, шкоду відшкодував.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 190 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії криміналних проступків, судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, шкоду відшкодував.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 скоїв до постановлення вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 18.06.2020 року, покарання останньому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 18.06.2020 рокуу вигляді трьох років позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, те, що злочин, який він вчинив, відноситься до кримінальних проступків, та тяжких наслідків не настало, вину визнав у повному обсязі, шкоду відшкодував, тому суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази розподілити відповідно до ст.100 КПК України

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання, призначеного за новим вироком, покаранням за попереднім вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 18.06.2020 року, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- мобільний телефоном марки «Meizu» М5s, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній за належністю;

- дисковий носій, на який перенесено відеозапис подій з ломбарду ПТ «ТОП Аксентьев» від 04.03.2020 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .