Справа №443/1091/17
Провадження №1-кс/443/190/20
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року місто Жидачів

суддя Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000978 від 03.10.2017 року,
в с т а н о в и в :

15 жовтня 2020 року до Жидачівського районного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000978 від 03.10.2017 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання з огляду на те, що заявником не подано документів на підтвердження права власності на автомобіль.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання з мотивів викладених у ньому.

Одночасно судом поставлено на обговорення питання про повернення заяви, оскільки таку слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Прокурор не заперечив проти повернення заяви.

ОСОБА_4 повідомив, що таку заяву йому порадив подати адвокат.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 10.11.2017 року у кримінальному провадженні №0000978 від 03.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 358 КК України, накладено арешт на майно, - автомобіль марки « BMW модель 316і», тип легковий купе-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження.

Постановою заступника начальника слідчого відділення Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 21 вересня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000978 від 03.10.2017 року, у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК К України, , на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно зі ст.170 КПК України, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигод.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом ч.3 ст.174 КПК України, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Згідно зі ст.174 нині чинного КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства чинний КПК не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

Чинний КПК України, не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею, судом процесуальних норм у припиненій кримінальній справі. Таким чином, вирішення порушеного заявником ОСОБА_4 питання в порядку кримінального судочинства потребувало б відновлення кримінального провадження, яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину, тобто з реабілітуючої підстави.

Для відновлення справи необхідним є скасування процесуальних рішень, якими держава в особі уповноважених органів відмовилася від кримінального переслідування ОСОБА_4 . Початок нового розслідування додатково зумовить правову невизначеність у зв`язку з повторенням ризиків офіційної констатації злочинності поведінки заявника й таким чином призведе до погіршення його правового становища. Означений спосіб розв`язання порушеного ОСОБА_4 питання є недопустимим з точки зору досягнення мети захисту його прав та законних інтересів.

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про скасування арешту майна (звільнення майна з-під арешту), що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Разом з тим скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на викладене вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним судом у постанові №372/2904/17-ц від 15.05.2019 року.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне повернути клопотання заявнику, що на переконання судді, не порушує прав заявника, оскільки не позбавляє захисту його прав у спосіб і в порядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, суддя

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000978 від 03.10.2017 року повернути заявнику.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1