Провадження № 1-кп/947/584/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004141 від 26.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , уродженця м. Красноярська, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, в період з моменту звільнення з посади заступника директора по рекламі ПТ «Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов та Компанія», тобто з 31.03.2016 і по 25.08.2016 включно, достовірно володіючи інформацією про необхідність повернення належного ПТ «Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов та Компанія майна, а саме: автомобіля «Mitsubishi Lancer X», седан 1,5 MT Iform, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , не виконав свої обов`язки, всупереч Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 14.10.2013 року, та самоправно, всупереч установленому законом порядку утримував вказаний автомобіль у своєму володінні, що виразилось у неповерненні вказаного автомобіля до відання ПТ «Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов та Компанія» у встановленому порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 356 КК України за кваліфікуючими ознаками: самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється підприємством, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.
Захисник ОСОБА_4 діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності передбачені п.1 ч.1 ст. 49 КК України, з підстав викладених в письмовому клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ст. 356 КК України, та наявні докази того, що ОСОБА_6 не ухилявся від суду та слідства.

Представник потерпілого ОСОБА_5 надав до суду письмові заперечення на клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , та просив відмовити у звільненні ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України, обґрунтування викладені в письмовому запереченні.

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання заявлене його захисником та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та додатки до нього, суд прийшов до наступного.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
З 01.07.2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, перестало бути злочином та відноситься до категорії кримінальних проступків (виходячи з санкції ст. 356 КК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України ( в редакції від 01.07.2020 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
Ст. 356 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до трьох місяців.
Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Згідно ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Суд, дослідивши матеріали справи, реєстр матеріалів досудового розслідування № 0004141 від 26.09.2016 року, та додатки до клопотання, встановив, що 26.09.2017 року ОСОБА_6 надав пояснення слідчому СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, та отримав повістки щодо явки до поліції на 29.09.2017 року та 30.07.2017 року. 29.09.2017 року ОСОБА_6 повідомляє слідчого телефонограмою про те, що не може з`явитися у зв`язку з хворобою, та просив викликати його на інші дати. В подальшому ОСОБА_6 не отримував повісток від слідчого про явку до нього, за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, слідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 повідомлення про підозру відносно ОСОБА_6 залишає 02.10.2017 року, голові ОСББ ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно копії паспорту, 25.06.2015 року ОСОБА_6 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
04.10.2017 року слідчий ухвалює постанову про оголошення у розшук ОСОБА_6 у зв`язку з його ухиленням від слідства.
26.09.2018 року ОСОБА_6 особисто в присутності захисника ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Так, згідно діючого законодавства, під ухиленням від слідства або суду, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінального провадження) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.
Враховуючі зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_6 не ухилявся від кримінальної відповідальності, оскільки не отримував особисто повісток про виклик до слідчого після 30.09.2017 року, та не вчиняв будь-якого іншого злочину, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження, належними доказами, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності не переривалися.
Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, судом встановлено, що злочин передбачений ст. 356 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено ним в 2016 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, минуло чотири роки, у зв`язку з чим ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Разом з цим, судом у повному обсязі перевірено наявність доказів на підтвердження факту вчинення особою інкримінованого злочину та правильність його правової кваліфікації, данні на підтвердження обставин, які свідчать про те, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відповідної правової підстави.
Перевіривши законність заявленого клопотання захисника ОСОБА_4 підтриманого обвинуваченим ОСОБА_6 , з огляду на те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком, та з моменту вчинення якого минуло чотири роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_6 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0004141 від 26.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - закриттю.
Процесуальні витрати відповідно до ст..124 КПК України, відсутні.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.284,286,288,369-372,395КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 0004141 від 26.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.356 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004141 від 26.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1