Код суду 233 Справа № 233/2480/20
Вирок
Іменем України
15 січня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Костянтинівка Донецької області, українка, громадянка України, має середню спеціальну освіту, не заміжня, не працює, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місця реєстрації не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
1) 21.10.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.185, ст.ст.75,76КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік; ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2020 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2019, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185, ст.75, ст.76КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, в частині призначення покарання за ч.1 ст.185КК України та останню вважати засудженою за ч.1 ст.185КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (покарання не відбуте, штраф не сплачено)
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України,-
20 лютого 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точною часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 прийшла в гості за місцем мешкання своєї бабусі гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 побачила на тумбі в приміщенні спальні хлібопіч «Orion ОВМ - 204», яка належить гр. ОСОБА_10 та в цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення зазначеного майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 відволіклась та перебувала в іншій кімнаті, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала з тумби в приміщенні спальної кімнати чуже майно, а саме: хлібопічку фірми «Orion ОВМ 204», вартістю 1027,14 грн., після чого з місця події втекла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_10 , на вищезазначену суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що дійсно 20 лютого 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин вона прийшла в гості до своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_2 та на тумбі, розташованій в спальній кімнаті побачила хлібопіч, яку у подальшому таємно викрала, після чого втекла, та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.
Свою вину обвинувачена ОСОБА_6 визнала повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення, а також з розміром заподіяної шкоди, щиро покаялася, висловилася щодо готовності понесення відповідальності та просила не призначати їй сурового покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні надала суду цивільний позов від 02.06.2020 року «про стягнення матеріальних та моральних вимог» на свою користь з обвинуваченої ОСОБА_11 , який, в подальшому, відповідно до особистої заяви від 09.09.2020 року, просила залишити без розгляду та будучи повідомленою судом належним чином в ході усього розгляду кримінального провадження в суді, надала суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 без її особистої участі, зазначивши, що цивільний позов заявляти не буде та про дату і час проведення судового розгляду по суті повідомлена належним чином.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання, обвинуваченій ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винної, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_11 , відповідно до ст.12КК України, є нетяжким злочином.
Обвинувачена ОСОБА_6 - раніше притягалася до кримінальної відповідальності проти власності, скоїла корисливий злочин в період не відбутого покарання призначеного за попереднім вироком, неодноразово, протягом року, притягувалася до адміністративної відповідальності, оголошувалась в розшук, оскільки ухилялась від явки до суду, офіційно не працевлаштована, є працездатною, не заміжня, має на утриманні троє малолітніх дітей: ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , місця реєстрації не має, за місцем мешкання характеризується негативно, підтримує відносини з особами, які ведуть анти суспільний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, свою провину у скоєному визнала у повному обсязі.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд враховує її щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній. Орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства у винятковому порядку.
Тож, на підставі вищенаведеного, додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винної, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність тих, що його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення покарання передбачене санкцією ч.2 ст.185КК України - у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, а строк відбуття вказаного покарання, наближений до нижчої межі, передбачений санкцією зазначеної статті Закону, буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, призведе до позитивних змін в її особистості, а також створить в неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відвирне підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, застосовуючи при остаточному покаранні правила призначення покарання за сукупністю вироків, передбачені ч.1 ст.71КК України, а також правила складання покарань, передбачені ч.3 ст.72КК України.
Розглядаючи питання щодо цивільного позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.128КПК України цивільний позов від 02.06.2020 року заявлений потерпілою ОСОБА_5 , «про стягнення матеріальної та моральної шкоди», слід залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_5 до закінчення судового слідства звернулась до суду із заявою від 09.09.2020 року «про залишення позову без розгляду». Одночасно роз`яснивши останній її право пред`явити відповідний позов в порядку цивільного судочинства.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 320 гривень 00 копійок, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинувачену ОСОБА_6 .
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_6 - визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.71КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185, ст.ст.75,76КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік з іспитовим строком на 1 рік, який ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2020 року приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, в частині призначення покарання за ч.1 ст.185КК України та остання вважається засудженою за ч.1 ст.185КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, призначивши ОСОБА_6 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 1 (одного) року, 6 (шести) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Відповідно до ч.3 ст.72КК України - покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - виконувати самостійно.
Після набрання вироком законної сили ОСОБА_6 затримати та доставити до відповідної установи виконання покарань.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .
Виконання вироку в частині затримання засудженої ОСОБА_6 та доставки її до відповідної установи виконання покарань доручити відділу поліції №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду, роз`яснивши останній її право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.
Речовий доказ - флеш карту «Team» 4 Gb Micro SD залишити зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1