ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1930/20 Справа № 172/1352/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 23.12.2005 року Васильківським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ст. 395, ст. 70, ст. 72 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, звільнився 08.02.2013 року;
2) 07.04.2016 року Васильківським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 11.03.2016 року до 10.05.2016 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, у кримінальному провадженні №0000358,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 04 листопада 2019 року, близько 12 години, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , а саме за місцем мешкання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Знаходячись в одній із кімнат будинку, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої. В ході чого, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виникла сварка, яка переросла в бійку.

Близько 14.00 годин у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на умисне заволодіння майном ОСОБА_10 із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу. З метою його реалізації ОСОБА_6 взяв кухонний ніж направився до потерпілого. Наблизившись до ОСОБА_10 , приклав його до шиї останнього, тим самим, подолавши опір потерпілого та почав оглядати вміст кишень куртки ОСОБА_10 . З внутрішніх кишень куртки ОСОБА_6 заволодів:

-планшетом марки «Леново» блакитно-білого кольору,

-грошовими коштами у сумі 500 гривень,

-паспортом на ім`я потерпілого ,

- банківською картою КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_11 , на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 5700 гривень.

Сприймаючи злочинні дії ОСОБА_6 реально, ОСОБА_10 не чинив опору. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, користуючись своєю перевагою в силі, перебуваючи в положенні стоячи за спиною потерпілого, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_10 від себе, в результаті чого потерпілий перемістився в положення стоячи, повернутий обличчям до обличчя. В той час ОСОБА_6 дістав з кишені своєї куртки ніж, який тримаючи у своїй лівій руці, наніс один удар ножем в шию, в область підборіддя ОСОБА_10 , тим самим спричинив колото-різане поранення, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілому на суму 1040 гривень.

Крім того, у ОСОБА_6 , в ході скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за адресою : вул. Західна, 24 смт. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу - банківської карти КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , що перебувала у користуванні потерпілого ОСОБА_10 . Після чого, 04 листопада 2019 року, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_6 визначив вказаний офіційний документ предметом свого злочинного посягання, діючи з корисливих мотивів, таємно, за допомогою сили рук, в ході вчинення іншого кримінального правопорушення, викрав картку АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадений офіційний документ - банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 покинув територію домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 , отримавши таким чином можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, 04.11.2019 року в ході скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за адресою: вул. Західна, 24 смт. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, заволодів банківською картою КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , пін-код до якої знав заздалегідь. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, а саме заволодіння грошовими коштами, що знаходилися на рахунку банківської карти.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, ОСОБА_6 прийшов до магазину «Україна», що розташований по вул. Незалежності 2-Б, смт.Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно за допомогою сили рук неодноразово придбав продукти харчування, розрахувавшись банківською картою КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 за допомогою терміналу, чим спричинив ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 1557,80 гривень.

Крім того, у ОСОБА_6 , в ході скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України за адресою: вул. Західна, 24 смт. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, виник злочинний умисел, спрямований на викрадення важливого особистого документа - паспорта на ім`я ОСОБА_10 . Після чого, 04 листопада 2019 року, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_6 визначив вказаний важливий особистий документ - паспорт предметом свого злочинного посягання, діючи з корисливих мотивів, таємно, за допомогою сили рук, в ході вчинення іншого кримінального правопорушення, викрав паспорт, що належить ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадений важливий особистий документ - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 покинув територію домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 , отримавши таким чином можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд. В подальшому, ОСОБА_6 з метою привласнення вказаного важливого особистого документа - паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_10 пошкодив вказаний документ, відклеївши фото картки першої сторінки паспорта.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явлених обвинуваченнях за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 06 листопада 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Обвинувачений не погодився з даним вироком. Важає його несправедливим.

Посилається на те, що 06 листопада 2019 року його було затримано і тільки 08 листопада 2019 року надано можливість спілкуватися із захисником.

Вказує, що не скоював розбійного нападу. Гроші та планшет виграв в карти у потерпілого ОСОБА_10 , під час спільного розпивання спиртних напоїв у його знайомих.

Звертає увагу, що під час досудового розслідування не було проведено очної ставки з потерпілим і зі свідками.

Зазначає, що потерпілий під час прибуття поліції повідомляв, що його пограбували на вокзалі, пізніше про пограбування біля магазину і лише коли його поставили перед фактами, він повідомив, що його пограбували в будинку свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Вказує, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки не було надано захисника до проведення першого допиту.

Звертає увагу, що на ножі, яким нібито вдарив потерпілого ОСОБА_10 не знайдено слідів крові, що на його думку підтверджує неправдивість показань потерпілого.

Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про дату час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду від останніх не надходило. Враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності не з`явившихся осіб, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважала вирок законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про його винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_6 суд послався на наступні докази по справі, в їх сукупності.

За епізодом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій від 04.11.2019 року:

- на пояснення потерпілого ОСОБА_10 , про те, що обвинувачений відносно нього вчинив злочин, застосовуючи ніж в якості знаряддя злочину, здійснив на нього напад, спричинив ним поранення шиї та заволодів його планшетом та грошима, карткою Приватбанку, яка належала ОСОБА_11 та його паспортом;
- на висновок судово-медичного дослідження виявлення у потерпілого тілесніих ушкоджень у вигляді рани на передній поверхні шиї праворуч, яка утворилась найвірогідніше від дії предмету, що володів колюче-ріжучими властивостями та утворилось не менш ніж від однієї травмуючої дії;

- на протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2019 року, згідно яких ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у присутності понятих, впізнали ОСОБА_13 , який скоїв розбійний напад на ОСОБА_10 ;

- на протокол пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 06.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ніж, яким йому було нанесено поранення обвинуваченим ОСОБА_6 ;

на протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 про відтворення події розбійного нападу на нього, що мали місце 04.11.2019 року близько 16 год. за адресою : АДРЕСА_2 ;

- на показання самого обвинуваченого, який свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладенні в обвинувальному акті, відмовився від дачі пояснень.

За епізодом викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів:

- на показання потерпілої ОСОБА_11 , про те, що вона свою картку Приватбанку надала у користування сину ОСОБА_10 , про те, що сталося їй стало відома від останнього, про те, що він запросив до себе обвинуваченого додому, де той завдав удар ножем, забрав її картку банку, планшет та гроші, які належали йому та викрав гроші з її картки;

- на протокол проведення слідчого експерименту від 07.11.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого останній відтворив події розбійного нападу на потерпілого, що мали місце 04.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

- на показання самого обвинуваченого, який в суді свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладенні в обвинувальному акті, відмовився від дачі пояснень.

За епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно:

- на пояснення потерпілої ОСОБА_11 яка в судовому засіданні пояснила, що про те що сталося їй стало відома від її сина ОСОБА_10 , який їй повідомив, що він запросив до себе обвинуваченого додому, де обвинувачений його порізав, забрав її картку банку, його гроші та планшет, також з її картки викрав гроші, які належали їй;

- на протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2019 року, згідно яких свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впізнали за рисами обличчя особу чоловічої статті, який здійснював покупки в магазині Україна, розрахувавшись банківською картою по терміналу 04.11.2019 року.

- на показання самого обвинуваченого, який в суді свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладенні в обвинувальному акті, відмовився від дачі пояснень.

За епізодом викрадення паспорта, вчиненого з корисливих мотивів:

- на показання потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що дійсно при обставинах викладених в обвинувальному акті обвинувачений відносно нього вчинив злочин, застосовуючи ніж здійснив на нього напад, спричинив ножем поранення шиї заволодів грошима, планшетом, карткою Приватбанку, яка належала ОСОБА_11 та його паспортом;

- на довідку АТ КБ «ПриватБанк» по рахунках ОСОБА_11 за період 04.11.2019 року;

- на показання самого обвинуваченого, який в суді свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладенні в обвинувальному акті, відмовився від дачі пояснень.

Наведеними у вироку даними спростовані твердження обвинуваченого про те, що не вчиняв даних злочинів та відсутність в справі доказів його вини, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Дана версія не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Посилання обвинуваченого на порушення його права на захист, колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Так, про надуманість вказаних доводів обвинуваченого свідчать, зокрема, постанова слідчого СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2019 року, згідно якої слідчим було доручено керівнику Дніпропетровського центру вторинної правової допомоги призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_6 за призначенням та забезпечити його прибуття на 14:20 год. 06.11.2019 року (т. 2, а.с. 97), пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (т. 2, а.с. 109-112, 120-121), які були вручені ОСОБА_6 одразу після складання протоколу затримання та вручення повідомлення про підозру (т. 2, а.с. 116-118), протокол роз`яснення права на захист (т.2, а.с. 119), відповідно до якого ОСОБА_6 заявив, що бажає, що б його захищав адвокат ОСОБА_16 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 06.11.2019 року (т. 2, а.с. 122-123), відповідно до якого він проводився в присутності призначеного йому захисника ОСОБА_16 , що повністю спростовує доводи обвинуваченого про порушення органом досудового розслідування його права на захист та свідчить про те, що захисник ОСОБА_16 був присутній при проведенні всіх процесуальних дій за участю ОСОБА_6 .

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого про неправдивість показань потерпілого ОСОБА_10 , оскільки наведені у вироку покази відзначалися послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, мотиву, знаряддя злочину, способу застосування до потерпілого насильства та погроз, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінального караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені у мотивувальній частині вироку. Даних, які б свідчили про неправдивість показів потерпілого не встановлено, і обвинуваченим в апеляційному суду не надано.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні ним зазначених у вироку злочинів, за які його засуджено, а дії останнього вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність його вини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4