ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2541/20 Справа № 197/442/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишеве Ростовської області РФ, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 08 лютого 2018 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі.
Суд першої інстанції врахував, що в 2005 році до ОСОБА_7 застосовувалось умовно-дострокове звільнення, в 2014 та 2016 роках звільнення від відбування покарання з випробуванням, злочин, за який ОСОБА_7 наразі відбуває покарання, вчинено в період іспитового строку, та прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, не досяг мети покарання і не готовий до соціальної адаптації в суспільстві без вчинення нових злочинів, в його особистості не відбулися позитивні зміни.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.
На його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він за час відбування покарання характеризується позитивно, має 3 заохочення, стягнень не має та за висновком адміністрації установи довів своє виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі.
Початок строку відбування покарання: 03.01.2018 року. Кінець строку відбування покарання: 23.01.2021 року.
Відповідно до наданої адміністрацією ДУ «Широківський виправний центр (№75)» характеристики, ОСОБА_7 з 04.01.2018 року утримувався у ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6». За час перебування в установі характеризувався негативно. Мав 1 дисциплінарне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не мав.
З 25.04.2018 року утримувався у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». За час перебування в установі характеризувався позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, мав 2 заохочення.
З 19.02.2020 року відбуває покарання в ДУ «Широківський виправний центр (№75)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Має 1 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до виконання робіт з благоустрою установи та разових доручень. Дисциплінарних стягнень не має.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, не досяг мети покарання і не готовий до соціальної адаптації в суспільстві без вчинення нових злочинів, в його особистості не відбулися позитивні зміни.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд в повному обсязі дослідив всі обставини справи, врахував дані про особу засудженого, в тому числі і ті, що вказані в апеляційній скарзі, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4