ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5907/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/477/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції - засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московським районним судом м. Харкова від 25 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 грудня 2018 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у вигляді 2 роки 1 місяць 20 днів позбавлення волі на обмеження волі на той самий строк.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 листопада 2011 року.
З 25.01.2019 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр №140».
Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_9 та голова спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації ОСОБА_10 звернулися до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виправному центрі лише з січня 2019 року після застосування до нього ст.82 КК України. Фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного строку, працевлаштування та наявність у нього одного заохочень, не дає суду підстав говорити, про те, що особа довела своє виправлення, адже всі заохочення отримані ним під час відбування покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», суд розцінює як такі, що стали підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання на більш м`яке, а саме, у виді обмеження волі.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року та застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки на даний час він працевлаштований різноробочим на ТОВ Мікс-Лайн відповідно до ст.60 КВК України. За свою роботу має заохочувальний лист, наявність якого не врахована судом першої інстанції (він також мав заохочення і в Холодногірській ВК № 18). ОСОБА_7 має намір продовжувати роботу на ТОВ Мікс-Лайн і після свого звільнення; він одружений та має малолітню дитину. Після звільнення буде проживати разом із своєю родиною. Крім того ОСОБА_7 не мав можливості вчиняти дії, які спрямовані на відшкодування ним цивільного позову потерпілому у розмірі 20 000 грн. Оскільки під час відбуття покарання він є працевлаштований та має дохід, то такі виплати мали б бути здійснюватися у примусовому порядку у відповідності до ст. 3 ЗУ Про виконавче провадження. Оскільки виконавчий лист з судовим рішенням до виконання не звертався, то і ОСОБА_7 не знав та не міг знати будь-яких реквізитів із стягнення грошових коштів за цивільним позовом із його заробітної плати. Крім того, відбуваючи покарання у Холодногірській ВК № 18 та Хроліському ВЦ № 140 ОСОБА_7 писав заяви про добровільне бажання отримати реквізити для сплати таких грошових коштів. Однак йому реквізити надані не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка не заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі

В той же час, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.08.2016 року.
З 10.08.2016 року по 12.09.2016 року перебував у Харківській установі виконання покарань №27 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 12.09.2016 року по 25.01.2019 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія №18». Вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 2 рази. Характеризувався позитивно.
З 25.01.2019 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр №140». Працевлаштований різноробом на ТОВ «Мікс-Лайн», згідно ст.60 КВК України.
До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
За час відбування покарання випадків порушення порядку та умов відбування покарання не допускав, адміністрацією установи заохочувався три рази. Має заохочувальний лист за місцем роботи на контрагентському об`єкті.
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених: «Духовне відродження». Подає позитивний приклад іншим засудженим. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре. Виконує передбачені законом вимоги персоналу.
За характером врівноважений, цілеспрямований, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У побуті завжди має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил санітарії та особистої гігієни. Стан здоров`я задовільний.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень. Питання трудового влаштування після звільнення вирішено має намір працевлаштовуватися до ТОВ «Мікс-Лайн» на посаду складальника меблів.
Зі змісту довідки про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати, складеної начальником майстерні установи ОСОБА_11 від 23 липня 2019 року, ОСОБА_7 у період з квітня 2019 року по липець 2019 року працював на контрагентському об`єкті ТОВ «Мікс-Лайн», за що отримував заробітну плату.
Колегія суддів бере до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 порушення вимог режиму відбування не допускає, свідомо дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи, працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягався, мав декілька заохочень, за весь час відбування покарання характеризується виключно з позитивної сторони.

Згідно з вимогами ч.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Колегія суддів бере до уваги, те що після застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст.82 КК України, на момент апеляційного розгляду сплив майже рік, у зв`язку з чим, термін визначений ч.8 ст.154 КВК України дотриманий.

Отже, аналізуючи в сукупності дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, а також враховуючи те, що станом на 10.09.2020 року невідбута частина строку покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року, становить 3 місяці 27 днів обмеження волі, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстнції не дотримався вимог ст. 81 КК України при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виявилось в незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 407 КПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 рокуна невідбутий строк покарання 3 місяці 27 днів обмеження волі.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2019 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації задовольнити.

На підставі ст.81 КК України, звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Московським районним судом м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.12.2018 року, умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання, яка складає 3 місяці 27 днів обмеження волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: