КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, власником якого станом на 26 вересня 2017 року, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547150 від 26 вересня 2017 року, є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким нерухоме майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном, і накладено арешт на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 , власником якого станом на 26 вересня 2017 року є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя прийшов до висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого щодо арешту 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого станом є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , - відмовити.
Апелянт посилається на те, що наведена ухвала слідчого судді вже скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в частині накладення арешту на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 .
Вказуючи на необґрунтованість накладення арешту на майно, апелянт зазначає, що жодних даних, які б свідчили про наявність правових підстав для арешту 1/8 частки власності на квартиру,/ загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, або з метою забезпечення цивільного позову в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_6 є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим арешт на вказане майно, яке належить йому на праві власності не може бути накладено з метою конфіскації майна, як виду покарання, оскільки, у відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт з такою метою може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Крім того, як зазначає апелянт, жоден із наведених критеріїв можливості накладення арешту на вказану частку квартир з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), в матеріалах провадження не приведений, а тому відсутні і правові підстави для арешту із цією метою 1/8 частки власності на квартиру.

Також, як вказує власник майна, 1/8 частки власності на квартиру, не визнавалась органами досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні і в клопотанні слідчого питання про накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів не ставилося.

Разом з тим, на думку апелянта, слідчим у клопотання та слідчим суддею в ухвалі не вмотивовано, чому розгляд клопотання про арешт майна необхідний без повідомлення та участі в судовому засіданні власника, про арешт майна якого ставиться питання, що є порушенням ч. 2 ст. 172 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власника майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Головного управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001125, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 367 КК України.

Органи досудового розслідування посилаються на те, що з 2012 року по 2015 рік службові особи та фактичний власник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» (Британські Віргінські Острови), вчинили заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установи в сумі 87294251,67 доларів США, тобто в особливо великому розмірі, шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час передачі у заставу грошових коштів, що знаходились на кореспондентському рахунку вказаного банку у банківській установі «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (Австрійська Республіка) для забезпечення виконання кредитних зобов`язань компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» (власник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України) перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT», а також вчинили легалізацію (відмивання) зазначених доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великому розмірі.

Так, у жовтні 2012 року службові особи ПАТ «Дельта Банк», перебуваючи у злочинній змові із власником ПАТ «Дельта Банк», службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED», з метою заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установити, шляхом зловживання своїм службовим становищем, ініціювали перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» підписання між компанією «SILISTEN TRADING LIMITED» (боржник) та банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (кредитор) кредитного договору про надання кредиту в сумі 50000000 доларів США.

Далі 22 жовтня 2012 року директор компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» (боржник) громадянин України ОСОБА_10 , на виконання злочинного плану, підписав із банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (кредитор) кредитний договір про отримання кредиту в сумі 50000000 доларів США.

Того ж числа Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» (заставодавець) ОСОБА_11 , перебуваючи у злочинній змові із власником ПАТ «Дельта Банк», службовими особами і власником компанії «SILISTEN TRADING LIMITED», достовірно знаючи, що компанія «SILISTEN TRADING LIMITED» не поверне отриманий кредит, незаконно підписала без погодження Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк» із банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (заставодержатель) договір застави по кредитному договору між компанією «SILISTEN TRADING LIMITED» (боржник) та банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (кредитор) в сумі 50000000 доларів США.

Відповідно до зазначеного договору, у випадку неповернення суми кредиту компанією «SILISTEN TRADING LIMITED» до банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» переходять усі права власності на грошові кошти, що знаходяться на коррахунку ПАТ «Дельта Банк» у банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT».

Крім того, органи досудового розслідування вважають встановленим, що 30 листопада 2012 року, 24 січня 2013 року та 03 грудня 2013 року директор компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» ОСОБА_10 підписав із банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору від 22 грудня 2012 року, відповідно до яких збільшив кредитну лінію до 110000000 доларів США.

Надалі, а саме 30 листопада 2012 року, 24 січня 2013 року і 03 грудня 2013 року Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 (заставодавець) підписала із банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» (заставодержатель) договори про внесення змін до договору застави від 22 жовтня 2012 року, відповідно до яких збільшила суму застави до 110000000 доларів США.

При цьому 28 листопада 2012 року Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 підписала від імені банку лист до банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» з проханням збільшити кредитну лінію компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» із 30000000 доларів США до 80000000 доларів США.

Також 24 січня 2013 року Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 підписала від імені банку лист до банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» з проханням збільшити кредитну лінію компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» із 30000000 доларів США до 110000000 доларів США.

В подальшому, з метою приховання вчинення зазначеного злочину, Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 , в порушення вимог статті 68 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції «Про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», що затверджені постановою правління НБУ від 17 червня 2004 року під № 280, не повідомила службовим особами ПАТ «Дельта Банк», які вели бухгалтерський облік та звітність, про підписання вказаного договору застави та не надала їм цього договору.

Крім того, після підписання зазначеного договору застави Голова ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_11 , в порушення Інструкції НБУ № 481 та Положення № 279 в частині попередньої оцінки майбутніх грошових потоків для формування резерву, не здійснила облік зобов`язання перед банком «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» і не сформувала резерв для покриття кредитного ризику.

У зв`язку із цим в бухгалтерському обліку ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та Національного банку України грошові кошти ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», що знаходились на коррахунку у банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT», не перебували у жодному обтяженні.

Після підписання зазначених договорів застави службові особи ПАТ «Дельта Банк» перерахували на кореспондентський рахунок у «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» грошові кошти в сумі понад 87000000 доларів США.

02 жовтня 2015 року, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

У зв`язку із ліквідацією ПАТ «Дельта Банк» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб видав вказаному банку цільову позику в сумі 15 540 000 000 гривень для виплат гарантованих сум виплат його вкладникам.

Грошові кошти в сумі 87294251,67 доларів США, що знаходились на кореспондентському рахунку ПАТ «Дельта Банк» в банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT», були ліквідною масою вказаного банку, за рахунок яких ПАТ «Дельта Банк» повинен був повернути вищевказані грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак 04 лютого 2015 року у зв`язку із неповерненням вищевказаних кредитів компанією «SILISTEN TRADING LIMITED» із кореспондентського рахунку ПАТ «Дельта Банк» в банку «MEINL BANK AKTIENGESELLSCHAFT» списані грошові кошти в сумі 87294251,67 доларів США, у зв`язку з чим банку ПАТ «Дельта Банк» завдано збитків на вказану суму.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, були наявні достатні підстави вважати, що власник компанії «SILISTEN TRADING LIMITED» ОСОБА_6 , є співучасником вчинення вказаних злочинів.

У власності ОСОБА_6 перебуває 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 .
30 жовтня 2017 року (клопотання датоване 19 жовтня 2017 року) старший слідчий в ОВС першого відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, власником якого станом на 26 вересня 2017 року, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547150 від 26 вересня 2017 року, є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким нерухоме майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном, і про накладення арешту на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 , власником якого станом на 26 вересня 2017 року є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном.

Клопотання мотивовано тим, що санкції ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому на вказане майно необхідно накласти арешт з метою забезпечення його конфіскації майна, як виду покарання, і, крім того, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями (цивільний позов).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року зазначене клопотання старшого слідчого було задоволено.

Оскільки наведена ухвала слідчого судді оскаржена тільки власником майна ОСОБА_6 в частині накладення арешту на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення на нього арешту колегією суддів не вирішується.
Задовольняючи вказане клопотання старшого слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001125, в частині накладення арешту на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого, дослідив матеріали, які додані до клопотання, та прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вказану частину квартири, з огляду на те, що існують достатні підстави для накладення арешту на частину квартири з метою можливої конфіскації майна, як виду покарання, та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вищевикладених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а також з метою забезпечення цивільного позову, старший слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з такою метою.
Між тим, жодних даних про те, що на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 , може бути накладено арешт з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, або з метою забезпечення цивільного позову в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься.
Так, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_6 є підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим арешт на вказану частину квартири власником якої є ОСОБА_6 , не може бути накладено з метою конфіскації майна, як виду покарання, оскільки, у відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт з такою метою може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Не може бути накладено арешт на зазначену частину квартири і з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виходячи з того, що, відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Жоден із наведених критеріїв можливості накладення арешту на вказану частину квартири з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), в матеріалах провадження не приведений, а тому відсутні і правові підстави для арешту із цією метою.

Таким чином, жодних правових підстав для арешту на вказану частину квартири, колегією суддів не встановлено, а тому арешт слідчий суддя наклав безпідставно.

Враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, власником якого станом на 26 вересня 2017 року, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547150 від 26 вересня 2017 року, є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким нерухоме майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном, і накладено арешт на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 350», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 , власником якого станом на 26 вересня 2017 року є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , незалежно від того, за ким майно зареєстроване та із забороною розпоряджатись таким майном скасувати в частині накладення арешту на 1/8 частки власності квартири, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 .
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів СБ України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на 1/8 частки власності на квартиру, загальною площею 59,3 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., з трьома житловими кімнатами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, власником якого станом на 26 вересня 2017 року, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 98547150 від 26 вересня 2017 року, є ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3549/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1