ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2883/20 Справа № 183/7666/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001824, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майовка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , останній раз судимого:
- 25.05.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 24.07.2018 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, не оскаржувався.
Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

17 жовтня 2018 року, приблизно о 13.40 годині, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 знаходились поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де побачили раніше не знайомого ОСОБА_11 , і в цей час у них виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 , поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, реалізуючи який, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, усвідомлюючи відкритий характер протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, ОСОБА_9 підійшов у притул до ОСОБА_11 , схопив його за одяг та заламав праву руку, а ОСОБА_5 , в свою чергу, також підійшов до ОСОБА_11 та почав ошукувати його кармани, в ході чого, від натиску дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_10 відкрито дістав з внутрішньої кишені його куртки мобільний телефон марки «Nokia 1202», імеі: НОМЕР_1 , вартістю 280 гривень, а з кишені його брюк - дістав дві пластикові картки «Приватбанку» та грошові кошти у сумі 1200 гривень.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втекли у невідомому напрямку та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1480 гривень.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
В обґрунтування зазначає, що має ряд хронічних захворювань, за місцем мешкання характеризується задовільно, потерпілий до нього претензій не має та на суворому покаранні не наполягає, має на утриманні малолітню доньку 2013 року народження, на момент затримання займався суспільно корисною працею.
Заслухавши учасників апеляційного провадження, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів, вважає їх такими, які не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного йому покарання, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд зважає, що суд першої інстанції, призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме, що ОСОБА_5 повністю визнав провину, щиро каявся та добровільно відшкодував шкоду завданої кримінальним правопорушенням, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент затримання займався суспільно корисною працею, а також те, що потерпілий ОСОБА_11 претензій до ОСОБА_5 не має.
Судом першої інстанції була врахована і обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , а саме рецидив злочину.
За наявності вказаних декількох пом`якшуючих обставин покарання, суд першої інстанції законно і справедливо застосував до обвинуваченого положення статті 69 КК України.
Таким чином, при вказаних, встановлених судом першої інстанції обставинах, на переконання колегії суддів, суд з дотриманням принципу гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що в даному випадку відповідає меті та принципам призначення покарань.
Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі вище зазначені обставини, у тому числі і ті на які посилається в апеляції обвинувачений, а тому покарання призначене ОСОБА_5 при зазначеному, колегія суддів, вважає є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є законним та справедливим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4