Провадження №1-кс/331/178/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001592 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме на житлову квартиру АДРЕСА_1
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001592 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, ОСОБА_3 мешкає зі своєю сім`єю у житловій квартирі АДРЕСА_1 .
Окрім цього, вона є власником вказаної квартири. Другим власником цієї квартири є батько ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.
В ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 повідомила, що квартира АДРЕСА_1 використовувалася у якості застави для отримання кредиту в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль». За наслідками судового розгляду у цивільних правовідносинах Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі №0827/966/12, пр.0827/2-888/12 видано Виконавчий лист від 28.09.2012, однак протягом тривалого часу банк відмовлявся/не погоджувався звернути стягнення на дану квартиру.
ОСОБА_3 стало відомо, що окремі документи виконавчого провадження містять ознаки підробки, а саме - Виконавчий лист по справі №0827/966/12 від 28.09.2012 в графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» де повинен знаходитися перший запис у відмітках щодо виконання рішення суду у виконавчому листі замальовано повністю коректором білого кольору, що свідчить про підробку цього документу.
На підставі іншого рукописного запису у цьому ж виконавчому листі від 28.12.2017 року державним виконавцем було повернуто цей виконавчий лист стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.
На підставі запису від 28.11.2018 у Виконавчому листі (рукописний текст) вбачається, що згідно п.1 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» дане виконавче провадження було закрите у зв`язку із визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.
Допитана потерпіла також зазначає, що вважає, що посадова особа банку АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_7 складає та подає начальнику Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області «Заяву про відкриття виконавчого провадження», в якій просить прийняти до виконання вищезазначений виконавчий лист та відкрити виконавче провадження по справі поза межами строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Уповноважені особи Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повторно відкривають виконавче провадження і в подальшому вчиняють низку дій для розміщення зазначеної квартири для реалізації на прилюдних торгах «СЕТАМ».
Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що , на сьогоднішній момент існує реальна загроза відчуження квартири АДРЕСА_1 , на прилюдних торгах «СЕТАМ» без законних на те підстав, відповідно до обставин розслідуваного кримінального правопорушення по кримінальному провадженні № 0001592.
02.12.2020 слідчим слідчого відділення Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено постанову про визнання речовим доказом по кримінальному провадженню № 0001592 квартири АДРЕСА_1 . Згідно з копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, власницею об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , другим власником вказаної квартири є її батько - ОСОБА_6 та внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, була оприлюднена на торгах «СЕТАМ» без законних на те підстав.
В ході досудового розслідування встановлено, що частина квартири АДРЕСА_1 , передана в рахунок погашення суми заборгованості за виконавчим документом ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» (), юридична адреса: місто Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, будинок 3, офіс 3, що підтверджується Актом про реалізацію предмета іпотеки від 09.12.2020.
Крім того, під час досудового розслідування надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт вищезазначеної квартири. Клопотання було задоволено в повному обсязі у зв`язку з його обґрунтованістю.
Зважаючи на вищевикладене та керуючись п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої, згідно з копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, є ОСОБА_3 , другим власником вказаної квартири є її батько - ОСОБА_6 та внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, була оприлюднена на торгах «СЕТАМ» без законних на те підстав.
Слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник власника майна ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав. Надав суду фотокопії виконавчого листа, які містять ознаки засазування коректором, також надав суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої на дату розгляду клопотання власника майна є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Від другого власника квартири щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_6 , надійшла заява про розгляд клопотання слідчого без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.
Розгляд клопотання відкладався слідчим суддею для повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС», у зв`язку із тим, що у матеріалах, доданих до клопотання, міститься акт про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого в рахунок погашення боргу юридичній особі передано частини квартири за адресою АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 .
У судове засіданні представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» не прибув, однак надіслав суду копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2020. Згідно ухвали, судом перевірено, що виконавчий лист (щодо внесення виправлень у який звернулася до органу досудового розслідування заявник) виданий на підставі рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню і зазначається про те, що відсутні підстави визнавати його таким, що не підлягає виконанню.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про існування цього рішення суду, однак він вважає, що воно не стосується досудового розслідування, у рамках якого слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.
Слідчим суддею встановлено, в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001592 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.
Відповідно до положень частини третьої ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Обґрунтованість ухвали означає відповідність висновків слідчого судді у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що визначені ст. 91 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, для винесення обґрунтованого рішення по справі, обставини справи мають бути підтверджені допустимими, належними, достовірними та достатніми доказами.
До матеріалів клопотання додана постанова слідчого від 02 грудня 2020 року про визнання речовим доказом квартири АДРЕСА_1 . Однак постанова не містить жодних посилань на міркування та норми законодавства, відповідно до яких квартира відповідає критеріям речового доказу.
Біль того, відповідно до вимог п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання не містить жодних обґрунтувань, які б надавали підстави слідчому судді зробити висновок про те, що вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, предметом якого є квартира, на яку слідчий просить накласти арешт.
Матеріали клопотання та пояснення представника лише свідчать про можливі сит вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із неправомірним внесенням виправлень до офіційних документів, однак жодні додані до клопотання докази не дають жодних підстав вважати про можливе вчинення злочину, пов`язаного із незаконним заволодінням квартирою.
Також, матеріали клопотання свідчать про те, що застосування такого заходу забезпечення як арешт майна не виправдовує потреби досудового розслудвання.
Крім того, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
З огляду на зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001592 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Повний текст виготовлений 20 січня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1