Номер провадження: 11-сс/813/1867/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 07 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 листопада 2020 року в межах строку досудового розслідування.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що матеріали провадження за клопотанням слідчого взагалі не містять жодних доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину, який йому інкримінується.

Зазначає, що його підзахисний підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, він зареєстрований у м. Одесі, в м. Кіровограді проживає двоє його дітей, один з яких є неповнолітнім, до запровадження карантину підозрюваний неофіційно працював на «Промринку 7 км».

Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_9 безпідставно був оголошений у розшук, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про те, що він належним чином повідомлявся про необхідність з`явитися до слідчого або прокурора.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 01.07.2020 приблизно о 13 годинні 30 хвилин, у ОСОБА_9 , який знаходився в приміщенні магазину «Master Zoo» в ТЦ «Панорама», за адресою: м. Одеса, площа Незалежності буд. 1, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_11 , яка працювала касиром у вказаному магазині.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу, розташованому у касовій зоні магазину мобільний телефон марки «Google Pixel XLSKU:2PW2100-021-A» чорного кольору, вартістю 2266 гривень 67 копійок, що належить ОСОБА_11 , сховавши його в кишеню своїх шортів, завдавши останній майнової шкоди на вказану суму.

Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

09 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 29 листопада 2020 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42040 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 , від 07.07.2020 року;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 10.07.2020 року, з якого вбачається, що 01.07.2020 приблизно о 13 годинні 30 хвилин, вона знаходилася в приміщенні магазину «Master Zoo» в ТЦ «Панорама», за адресою: м. Одеса, площа Незалежності буд. 1, та здійснювала прийом товару. ЇЇ мобільний телефон марки «Google Pixel XLSKU:2PW2100-021-A» чорного кольору, лежав у касовій зоні. В цей час до магазину зайшов темношкірий чоловік та в момент, коли вона відволіклася, вкрав її телефон, що зафіксовано на камері відеоспостереження;

-заявою та поясненнями ОСОБА_9 , з яких вбачається, що останній визнає свою вину та надав пояснення щодо обставин вчиненого злочину;

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_9 перебував у розшуку та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_9 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення ОСОБА_9 іншого корисливого злочину.

Вищенаведене в сукупності з тим фактом, що ОСОБА_9 раніше судимий 13.12.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185; ч.2 ст.185 КК України, також підтверджує ризик вчинення ОСОБА_9 іншого злочину проти власності.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, ОСОБА_9 не має постійного місця проживання в м. Одесі, неодружений, не має осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_9 зареєстрований у м. Одесі, а в м. Кіровограді проживає двоє його дітей, один з яких є неповнолітнім, до запровадження карантину підозрюваний неофіційно працював на «Промринку 7 км» апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки такі доводи сторни захисту не підтверджені відповідними доказами.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками та з урахуванням того, що на теперішній час на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси та Суворовському районному суді м. Одеси перебувають обвинувальні акти відносно ОСОБА_9 , дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, що у свою чергу дає підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.) 1 ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , особи підозрюваного, який не має постійного місця проживання в м. Одесі, не має міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4