Справа №361/1204/19
Провадження №1-кп/359/287/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
20 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

під час судового розгляду з технічною фіксацією кримінального провадження №00003380, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2018 року, що надійшло до суду за підсудністю з Київського апеляційного суду, з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою,зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України, -

розглянувши в порядку ст.ст. 331, 350 КПК України клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового арешту, -

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України.
До початку розгляду справи, через канцелярію суду прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити.
Захисники обвинуваченого просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зважаючи на те, що останнім не доведено про існування ризиків, визначені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт. Та підтримали аналогічне подане 06.10.2020 року на електрону адресу суду клопотання захисників обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .
Обвинувачений заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на відсутність підстав для подальшого його утримання в умовах слідчого ізолятору та просив задовольнити клопотання захисників.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Заслухавши пояснення сторін провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матеріалами клопотання захисників обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та кримінального провадження в обсязі, необхідному для розгляду заявлених клопотань, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
З урахуванням вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, міцність соціальних зв`язків, наявність та/або відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Так, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27.08.2020 року був продовжений строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 діб. Термін дії цього запобіжного заходу закінчиться о 24 годині 00 хвилин 26.10.2020 року. Тому виникла потреба у розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України зважаючи на заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання з цього приводу.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Зокрема, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Ці обставини свідчать про існування ризику того, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Такий ризик,на думку суду, продовжує існувати і на даний час, оскільки імовірність уникнення ОСОБА_6 відповідальності у цьому зв`язку, не зменшилась.
Сутність ризику полягає у ймовірності (вірогідності) настання несприятливих наслідків. Ані до письмових заперечень на клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, ані до клопотання про зміну йому запобіжного заходу не приєднано жодного доказу на підтвердження існування обставин, які в повному обсязі виключають ризики переховування ОСОБА_6 від суду.
Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та перебування на його утриманні малолітньої дитини не спростовують вказаних ризиків. Намір працевлаштуватись і гарантія такого працевлаштування також не дає суду підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , з огляду на викладені в формулюванні обвинувачення обставини.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, діючи групою осіб, застосував фізичне насильство до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 , вступив у статеві зносини з нею, а також задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом. Характер інкримінованих діянь істотно підвищує суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та враховується при вирішенні питань про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою або зміну йому запобіжного заходу.
В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступінь ризиків, які були встановлені судом, не змінилася, і продовжує існувати станом на 20.10.2020 року.
Тому, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час, на думку суду, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились. Більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого від суду. Продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства. Безсумнівно, досягнення цієї мети становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.
При цьому, слід також врахувати, що ОСОБА_6 , не визнаючи своєї винуватості в пред`явленому обвинуваченні, наміру щодо зміни порядку судового розгляду не висловлює та поки що відмовляється від свого допиту, до завершення допиту інших заявлених стороною захисту свідків та допиту заявленого експерта.
З огляду на це суд вважає допустимим продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів. Підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту відсутні. Тому у задоволенні клопотання захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід відмовити.
За правилами, передбаченими ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, поєднаних із застосування фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_12 . В такому випадку підстави для додаткового визначення обвинуваченому застави відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 331, 350, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання від 06.10.2020 року захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підтриманого захисниками в судовому засіданні 20.10.2020 року, про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового арешту, - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 19.12.2020 року.

Ухвала суду про продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 22.10.2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3