Справа № 635/1129/16-к
Провадження № 1-в/635/641/2020
УХВАЛА

01 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, ?

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник органу пробації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник органу пробації надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Прокурор про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, з 01 липня 2020 року санкція кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, викладена в наступній редакції: «караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».
Санкція ж частини другої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років. Отже, санкція частини другої статті 309 185 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`яку міру покарання.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
За положеннями частини третьої статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Отже, положення статті 74 КК України стосуються призначеного покарання, яке засудженим відбувається.
Разом з тим, як вбачається з наданих суду документів, ОСОБА_4 визнаний винним за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.06.2016 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк три роки.
Оскільки, на момент вирішення даної справи, іспитовий строк за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.06.2016 скінчився, а суду не надано доказів вчинення засудженим протягом іспитового строку іншого кримінального правопорушення, немає підстав для задоволення клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

В задоволенні клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1