КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_10 . Арештоване майно передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Відповідно до ухвали, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та передачу вказаного майна в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді,представник власника майна
ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити такий, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, в повному обсязі.

Щодо строку апеляційного оскарження представник зазначає, що розгляд справи відбувся без участі власника майна чи його представника, копію ухвали від 01 червня 2020 року отримано 08 липня 2020 року адвокатом ОСОБА_7 та станом на 13 липня 2020 року, коли було подано апеляційну скаргу, вказана ухвала не внесена до ЄРСР.
Представник вважає ухвалу слідчого незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року не було надано дозвіл на вилучення вказаного автомобіля.
Також, апелянт посилається на те, що власника майна не було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду клопотання прокурора. Про розгляд слідчим суддею даного клопотання 01 червня 2020 року адвокат ОСОБА_11 дізнався вранці цього ж дня та ним було направлено на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду зазначеного клопотання на іншу дату та час, яке слідчим суддею задоволено не було. В матеріалах судової справи відсутні докази, які б підтверджували виклик судом власника майна ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_7 , що позбавляло суд можливості всебічно розглянути справу у порядку, передбаченому ст. 136 КПК України.

Як зазначає представник, аналізом журналу судового засідання підтверджується поверхневе, не повне, не всебічне дослідження слідчим суддею матеріалів справи, оскільки за зафіксований час проведення судового засідання, неможливо дослідити клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього матеріали.

Крім цього, у матеріалах судової справи відсутні докази, які б підтверджували використання ОСОБА_12 даного транспортного засобу або докази, які б підтвердили будь-яку причетність ОСОБА_8 до якогось кримінального правопорушення, а також того, що зазначений транспортний засіб придбаний на гроші, набуті кримінально протиправним шляхом
Більше того, слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль з метою збереження речових доказів та приймаючи рішення про його передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, навіть не вказав, які конкретно відомості, сліди містятьвищенаведене майно, а саме, автомобіль, а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя вчинення злочину передбаченого ст.115 КК України. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

У підсумку, посилаючись на національне законодавства та практику ЄСПЛ, апелянт стверджує, що в зазначеній ухвалі відсутнє належне мотивування прийнятого рішення, не визначено мети і завдання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відсутнє будь - яке посилання на норми Кримінального процесуального кодексу, якими слідчий суддя керувався приймаючи рішення, а отже ОСОБА_8 протиправно позбавлена права власності в розумінні статті 41 Конституції України та слідчий суддя не навів мотивів законного позбавлення права власності у порядку, визначеного КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власника майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, оскільки копію оскаржуваної ухвали представник потримав 08 липня 2020 року та з апеляційною скаргою звернувся 13 липня 2020 року, яка надійшла до суду апеляційної інстанції через засоби поштового зв`язку 16 липня 2020 року, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який звернувся з клопотанням, не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 22 листопада 2012 року за підозрою ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.
18 березня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування, як зазначається у клопотанні прокурора, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 користується автомобілем «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованим на ім`я ОСОБА_8 , яка є матір`ю охоронця та близької особи ОСОБА_10 , ОСОБА_14 . Вказаний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_8 , але фактично належить ОСОБА_10
22 травня 2020 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вилучено автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , як тимчасово вилучене майно.
23 травня 2020 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_10 та передачу вказаного автомобіля Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».
Прокурор у своєму клопотанні просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, та з метою збереження речового доказу.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року вказане клопотання прокурора про арешт майна та передачу його Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів було задоволено.
Разом з тим, дослідивши обставини провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб та передачу його Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не перевірив мету та правові підстави для накладення арешту на майно.

Відповідно до матеріалів справи, клопотання не містять даних про те, що автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення або об`єктом кримінально протиправних дій, зберіг на собі його сліди, або був набутий кримінально протиправним шляхом, а тому законних підстав для накладення арешту на автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів, як про це просив прокурор у своєму клопотання, немає.
Посилання прокурора у клопотанні на те, що вказаний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_8 , але фактично він належить ОСОБА_10 , останній користується даним автомобілем і він був придбаний за гроші набуті кримінально протиправним шляхом, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.
Вказаний автомобіль, згідно реєстраційної картки транспортного засобу від 18 грудня 2019 року належить ОСОБА_8 (а.с. 106).
У клопотанні взагалі ніяким чином не обгрунтовано за якими ознаками чи критеріями вказаний вище автомобіль може бути визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, перші два з яких були вчинені у 2009 році.

Отже, накладення арешту на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів, як зазначається у клопотанні, з урахуванням зазначеного, є необгуртованим.

Також немає жодних підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки автомобіль підозрюваному не належить, а згідно ч.5 ст. 170 КПК України арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Посилання прокурора у клопотанні на те, що підозрюваний ОСОБА_10 , користувався даним автомобілем не є достатньою підставою для накладення арешту, оскільки сам по собі факт користування автомобілем не створює підстав для накладення арешту на майно з метою його конфіскації, як виду кримінального покарання.
Таким чином, арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою конфіскації майна як виду покарання, як зазначається у клопотанні прокурора, з урахуванням зазначеного, є необгуртованим.
З огляду на час вчинення злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України 2009 рік, до автомобіля не може бути застосована і спеціальна конфіскація, закон про яку набрав чинності у грудні 2013 року.

Отже, як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність власника майна ОСОБА_8 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт.

З огляду на вказане, правові підстави, з яких прокурор просить накласти арешт на майно, є такими, що не співвідносяться з матеріалами справи, і жодна з них, які лише формально перелічені у клопотанні прокурора, та в ухвалі слідчого судді, не може бути застосована при вирішенні питання про накладення арешту на вказаний автомобіль, а тому слідчий суддя необґрунтовано наклав арешт на нього, без обґрунтування мети та правових підстав, як це передбачено ч. 2 ст. 171 КПК України.

З урахуванням зазначеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, з урахуванням апеляційних вимог, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме автомобілем «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , та передачу вказаного автомобіля Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме - на автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_10 , з передачею вказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на автомобіль «MERCEDES-BENZ S450», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_10 , з передачею цього майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3903/2020
Єдиний унікальний номер 757/20909/20
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1