Справа № 201/3102/17
Провадження № - 1кп/201/150/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000254 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на момент вчинення злочину мав неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-24.07.2017 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8

представник потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017 року близько 22 годині 00 хвилині ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпро по пр. Гагаріна з боку вул. Чернишевського у напрямку пр. Д. Яворницького.

На шляху руху, в районі перехрестя з вул. Паторжинського ОСОБА_5 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у виді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину зліва направо за напрямком його руху та якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого допустив на нього наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1 ступеню, субарахноїдальних крововиливів лобних часток, закритих переломів виличних кісток, верхньої щелепи та кісток носу, відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи: в області 33-го зубу та в області суглобових відростків праворуч та ліворуч, двостороннього гемосинусу, зламу коронки 21-го зубу, рваних ран нижньої губи та підборіддя, саднин спинки носу, лобної та правої виличної області, що відносяться згідно судово-медичної експертизи № 522е від 22.02.2017 до середнього ступеня тяжкості.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1-144 від 17.02.2017 р. знаходиться в причинному зв`язку з наслідками що настали.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав свою вину надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладених в обвинувальному акті.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 27.01.2017 року о 22-00 год він знаходився на перехресті пр. Гагаріна та вул. Паторжинського. На вулиці було дуже холодно, видимість була не обмежена і були добре освітленні місця. Потерпілий мав намір перейти пр. Гагаріна в районі світлофору на зелене світло, однак він лише ступив на проїжджу частину і зробив 1-2 кроки, а далі подій не пам`ятає і прийшов до тями лише в кареті швидкої допомоги. Потерпілого відвезли в лікарню Мечникова, де він лікувався два тижні. Внаслідок ДТП він потребує інсталяції зубного імплантату, який дуже дорогий, а тому він вимушений заявити його вартість у цивільному позові. Крім того йому спричинена моральна шкода, так як він місяць ходив із зашинованими зубами та не міг відвідувати маму яка живе в Нікополі, а до сьогодні щелепа не повністю відкривається.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він в той день ввечері прогулювався з товаришем по вулиці в районі пр. Гагаріна та вулиці Чернишевського. На вулиці було мало людей, коли свідок почув звук екстреного гальмування, обернуся і побачив ВАЗ білого кольору, який рухався на зелене світло світлофору по ходу свого руху та застосував гальмування на перехресті. В цей же момент чоловік який перебігав на перехресті пр. Гагаріна та вул. Паторжинского, однак не на пішохідному переході а з іншого боку перехрестя, де пішохідного переходу не має, будучи на середині проїжджої частини, вдарився об крило автомобіля та впав. Свідок з товаришем підійшли і чоловік піднявся. Вони викликали поліцію, однак відразу зупинили патрульну машину, яка проїжджала поруч. Постраждалому надали первинну медичну допомогу та дали води. Потім приїхала швидка допомога та слідчий поліції.

В ході проведення слідчого експерименту 09.02.2017 року та згідно плану-схеми (т.2 а.с. 42-44) свідок ОСОБА_10 вказав на обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.01.2017 року о 22-30 годин в м. Дніпро в районі перехрестя з вул. Паторжинського, по ходу руху автомобіля «ВАЗ 2107» та за допомогою замірів було встановлено, що автомобіль «ВАЗ 2107» рухався на відстані 1,1 м. від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку свого руху, пішохід перетинав проїзну частину зліва на право за напрямком автомобіля, а замірами встановлено, що автомобіль зупинився після наїзду на відстані до правого краю дороги 0,3 м. та 1,0 м. від переднього та заднього колеса. Замірами встановлено, що місце наїзду на пішохода було 6.7 м. до лівого краю дороги за напрямком руху автомобіля та 0,7 м. до передньої частини автомобіля який зупинився. Також на експериментальній ділянці свідок вказав як рухався пішохід до моменту наїзду, а саме три рази за час: t1=4.4 c; t2=4.4 c; t3=4,4 с.

Свідок ОСОБА_11 судовому засіданні пояснив, що в той день близько 22-00 годин він разом з ОСОБА_10 рухались з боку «Металургійної академії» в бік магазину «Варус» на Нагорному ринку. Перетнувши вулицю Паторжинського, пройшовши метрів 15-25 від перехрестя в бік «Варусу», вони почули звук екстреного гальмування і обернулися, відразу почули звук удару, але свідок самого зіткнення не бачив. Вони повернулись на місце пригоди де побачили, що автомобіль ВАЗ стояв на проїжджій частині під кутом до узбіччя, так, наче він уникав зіткнення. Біля лівого переднього крила автомобіля сидів чоловік, у якого кровоточила голова. Склалось враження, що чоловік був у стані алкогольного сп`яніння та фактично наткнувся на переднє ліве крило автомобіля.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2017 року та доданих фототаблиць (т.2 а.с. 3-12) вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано по пр. Гагаріна з боку вул. Чернишевського у напрямку пр. Д. Яворницького на перехресті з вул. Паторжинського. Дорожнє покриття шириною 8,8 метри, автомобіль зупинився після наїзду на відстані до правого краю дороги 0,3 м. та 1,0 м. від переднього та заднього колеса, з відстанню до перехрестя 7,4 м. Фактично в цьому місці позначено місце наїзду автомобіля на пішохода. Встановлено на автомобілі з лівої сторони під лобовим склом темна пляма бурого кольору розміром 0,4х0,5.

З висновку судової автотехнічної експертизи від 17.02.2017 року № 6/10.1-144 (т.2 а.с. 53-55) на вирішення якої були надані вихідні данні, повідомлені вищеописаними свідками в ході допиту, слідчих експериментів та з протоколу огляду місця події, вбачається що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. Дії водія «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП.

Висновком експерта № 522е від 22.02.2017 р. (т. 2 а.с. 59-61) встановлено, що у потерпілого виявлені тілесну ушкодження у виді: закритої черепної мозкової травми, забою головного мозку 1 ступеню, субарахноїдальних кровивилів лобних часток, закритих переломів виличних кісток, верхньої щелепи та кісток носу, відкритого двостороннього переломи нижньої щелепи: в області 33-го зубу та в області суглобових відростків праворуч та ліворуч, двостороннього гемосинусу, зламу коронки 21-го зубу, рваних ран нижньої губи та підборіддя, саднин спинки носу, лобної та правої виличної області. Можливо вказати, що дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу, з можливим послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди, могли утворитися не задовго до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Вказані документи в своїй сукупності з описаними вище доказами підтверджують факт отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, внаслідок ДТП, що мала місце 27.01.2017, а отже суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена в повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого який має зареєстроване місце проживання (т. 2 а.с. 65), на момент скоєння злочину не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 .

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також обставин злочину, які встановлені судом, з не відшкодування шкоди та відсутність каяття, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки не застосування додаткового покарання створить уяву безкарності водіїв, які порушуючи правила дорожнього руху, наражають на небезпеку суспільство. В той же час, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

В той же час в судовому засіданні встановлено дві підстави для звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання: 1) на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений на момент скоєння злочину мав на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України редакції КК станом на 27.01.2017), оскільки з моменту вчинення злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання у виді обмеження волі, пройшло три роки.

Вирішуючи питання про те, який саме вид звільнення слід застосувати, суд вважає, що менш обтяжливим буде звільнення від відбуття покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України редакції КК станом на 27.01.2017), оскільки таке звільнення не тягне за собою жодних наслідків, в той час як звільнення на підставі акту амністії забороняє повторне звільнення з тих же підстав протягом 10 років.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 52823,50 гривень, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою від 04.07.2018 року Великої Палати Верховного Суду України у справі № 755/18006/15ц сформовано правовий висновок згідно якого у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 застрахована в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі встановленням лімітів виплати за шкоду завдану життю і здоров`ю в сумі 150 000 гривень та за шкоду завдану майну 100 000 гривень (т. 2 а.с. 71), то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди та роз`яснити, що потерплий має право звернутись до ПрАТ «Міська страхова кампанія» про стягнення матеріальної шкоди.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, суд вважає встановленим, що потерпілій протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час ДТП, моральних переживаннях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з порушенням нормальних життєвих зав`язків, викликаних травмою та неможливістю продовжувати той спосіб життя, який був у потерпілого до ДТП.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, його вік, а також матеріальний стан обвинуваченого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому протиправними діями обвинуваченого в 30 000 гривень.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки у зв`язку із закінченням строків давності.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017 на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта по судовій автотехнічній експертизі № 6/10.1- 144 від 17.02.2017 вартістю 703 грн. 68 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1