Справа № 461/3915/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1360/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року про продовження тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб, тобто до 15 січня 2021 року включно.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заявленого клопотання та помістити ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключатиме його небезпечну поведінку.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тримання під вартою - занадто суворим запобіжним заходом. Вказує, що до ОСОБА_7 слід застосувати більш м`який запобіжний захід.

Аргументує апеляційну скаргу тим, що при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані у ст. 178 КПК України. Разом з тим, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, неодружений, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є публічною і широко знаною в певних колах особою. З 19 травня 2020 року він перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівська обласна психіатрична лікарня «Заклад» з діагнозом: рекурентний депресивний розлад, важкий депресивний епізод з психотичними симптомами. На час продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 , станом на 17 листопада 2020 року, він тривалий час перебував у 5 відділенні Львівської обласної психіатричної лікарні з метою проходження експертизи. Однак слідчим суддею не з`ясовано стан його здоров`я.

Крім того, вказує, що в судовому засіданні просила звернути увагу на суїцидальний стан підозрюваного та його численні спроби вчинити суїцид.

Вказує, що з потерпілими та свідками у справі стосовно їх показань ОСОБА_7 не спілкувався, впливу на потерпілих не здійснював в силу зазначених обставин.

Посилається на те, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки його хворобливий стан не дозволяє йому відновитись і усвідомлювати повноту реалій. Підстав, що він продовжуватиме злочинну діяльність, немає, оскільки злочинів він не вчиняв.

Також зазначає, що в органу досудового розслідування відсутні докази щодо намірів ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому в ухвалі слідчого судді відсутні дані, на підставі яких слідчий суддя дійшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, СУ ГУ НП України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000867 від 13 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.

24 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.

28 вересня 2020 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк якого в подальшому продовжено ухвалою слідчого судді від 17 листопада 2020 року до 15 січня 2021 року.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000867 до 24 січня 2021 року.

16 листопада 2020 року старший слідчий СУ ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України.

17 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова задоволено дане клопотання слідчого та продовжено запобіжний захід тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 15 січня 2021 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 155, ч. ч. 1, 2 ст. 156 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Також слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, зокрема, отримати висновки: стаціонарної психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_7 ; амбулаторної психолого-психіатричної експертизи потерпілої ОСОБА_11 ; амбулаторної психолого-психіатричної експертизи потерпілої ОСОБА_12 ; експертизи відео-, звукозапису з метою ідентифікації записів голосу на відеозаписах, які виявлені на вилучених цифрових носіях інформації за місцем проживання ОСОБА_7 .

При цьому результати проведених слідчих дій (висновки експертиз) мають вагоме значення для досудового розслідування, оскільки будуть використовуватись як докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчий суддя врахував тяжкість злочинів та обставини їх вчинення, дані про особу підозрюваного та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, а тому підстав вважати застосований запобіжний захід занадто суворим, в колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний перебуває у хворобливому стані та потребує лікування у медичному закладі з надання психіатричної допомоги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суду не надано доказів щодо необхідності лікування останнього у психіатричній лікарні. Крім того, на даний час триває стаціонарна психолого-психіатрична експертиза щодо підозрюваного, результати якої міститимуть відомості щодо психічного стану ОСОБА_7 . На даному етапі вирішення питання про поміщення останнього до закладу з надання психіатричної допомоги є передчасним.

Аргументи адвоката ОСОБА_8 в частині того, що підозрюваний перебуває у суїцидальному стані до уваги не беруться, оскільки встановлення психологічного стану ОСОБА_7 знаходиться поза межами компетенції суду. Спростування або підтвердження суїцидального стану підозрюваного може бути встановлено лише шляхом проведення відповідної експертизи.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, неодружений, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є публічною і широко знаною в певних колах особою, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Крім того, всі викладені захисником доводи були об`єктом дослідження судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя виконав вимоги ст. ст. 177, 178, 182, 183, 199 КПК України, а тому зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Всі інші обставини, згідно з вимогами КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4