Провадження № 1-кс/344/5857/20
У Х В А Л А
09 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання часткове про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що у провадженні слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0001179 від 01.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Зі змісту витягу з ЄРДР та ухвали слідчого судді про арешт майна вбачається, що 30 квітня 2020 року до Івано-Франківського ВП ГУНП із заявою звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 30.04.2020 року приблизно o 11 год. 50 хв. невідома особа, перебуваючи на території АЗС «ОККО», що за адресою: вул. Петлюри, 14 в м. Івано-Франківську, шляхом сканування системи сигналізації відчинила дверцята автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, тим самим забезпечивши собі доступ до салону вказаного транспортного засобу та скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із жіночої сумки грошові кошти в сумі 11000 доларів США, спричинивши потерпілій майнову шкоду у великих розмірах. В ході досудового розслідування у період часу з 16 год. 32 хв. до 19 год. 53 хв. 11.05.2020 року у м. Надвірна по вул. Соборна, 163 було проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 01.02.2020 року є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 . Постановою слідчого від 11 травня 2020 року вказаний транспортний засіб марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001179 від 01.05.2020 року. При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 01.02.2020 року, видане ТСЦ 2642 МВС України на транспортний засіб марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 , а також ключі від автомобіля згідно даних протоколу огляду місця події не вилучалися, арешт на ці документи і речі, як на тимчасово вилучене майно, ухвалою слідчого судді не накладався, оскільки значення речового доказу вони не мають, і не відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому вони безпідставно зберігаються при матеріалах кримінального провадження. Натомість, згідно постанови слідчого від 11.05.2020 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання транспортний засіб марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , р.н.з. НОМЕР_5 зберігається на території спецмайданчика ГУНП в Івано-Франківській області. Зі змісту ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.05.2020 року у справі №344/6057/20 вбачається, що метою накладення арешту на автомобіль марки " AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 , є збереження речових доказів. Вказаною ухвалою слідчого судді від 19.05.2020 року у справі №344/6057/20 у кримінальному провадженні №0001179 від 01.05.2020 року, накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження ним, власником якого є ОСОБА_6 . На даний час відпала потреба в застосуванні арешту на автомобіль із забороною користування, тому є достатні підстави для скасування арешту майна в цій частині, оскільки він оглянутий, вже проведені всі необхідні експертні дослідження, слідчі та процесуальні дії, при цьому сторона захисту не заперечує щодо застосування арешту щодо автомобіля із забороною відчуження та розпоряджання автомобілем, оскільки питання речових доказів будуть вирішуватися в порядку ст.100 КПК України після прийняття рішення у кримінальному провадженні згідно вимог ст.283 КПК України. Окрім того, у матеріалах досудового розслідування відсутні відомості про наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, зокрема щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження арештованого майна.

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримав, надав пояснення про те, що транспортний засіб не відповідає ознакам речового доказу, що передбачені ст. 98 КПК України, проведені всі необхідні експертні дослідження, слідчі та процесуальні дії, при цьому сторона захисту не заперечує щодо застосування арешту щодо автомобіля із забороною відчуження та розпоряджання автомобілем, просив скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом, оскільки відсутні ризики щодо приховування транспортного засобу, власника автомобіля не причетний до кримінального правопорушення, досудове розслідування триває понад 6 місяців, транспортний засіб перебуває на відкритому просторі, на спец майданчику.

Слідчий в судовому засіданні не заперечив щодо скасування арешту в частині користування транспортним засобом, надав пояснення про те, що особа причетна до вчинення кримінального правопорушення слідкувала за потерпілою, автомобіль використано для пересування причетної особи та переслідування потерпілої.

11/05/2020 старшим слідчим ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 транспортний засіб марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 визнано речовим доказом.

19/05/2020 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки "AUDI A3", номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту. В його клопотанні вказано, що на його думку на даний час відпала потреба арешту автомобіля.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на спірний автомобіль накладено обґрунтовано; автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного автомобіля здійснено без правових підстав.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1