ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/420/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2128/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році»
УХВАЛА
Іменем України
01 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.03.2020 стосовно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою частково задоволено клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 скорочено наполовину невідбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019.
Суд першої інстанції встановив, що засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію статей 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки станом на 19.04.2014, тобто на день набрання чинності цим Законом, він не відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019 року.
Згідно ч. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст. 1-5 цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про амністію в 2014 році», вказана норма розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання за ст.ст.1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році».
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду, як незаконну, постановлену з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до засудженого положень ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання, відмовити.
Апелянт вказує, що неможливо застосувати до засудженого ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки на час набрання Законом України «Про амністію у 2014 році» законної сили, засуджений ОСОБА_7 не відбував покарання, а вказана норма закону є спеціальною, яка визначає право на скорочення частини покарання тільки для засуджених, які відбувають покарання.
Засуджений ОСОБА_7 подав до суду свої письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просить залишити рішення районного суду без змін, а скаргу прокурора без задоволення. Посилається на витяг з амбулаторної картки в якій вказано, що він має захворювання: контузія, травматична катаракта лівого ока. Рекомендовано, дообстеження і лікування в спеціальному лікувальному закладі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу; засудженого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити рішення районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині правильності відмови в задоволенні клопотання про застосування до засудженого акту амністії.
Вивченням матеріалів провадження встановлено, що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.04.2007 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. У строк покарання зарахований час перебування під вартою з 05.01.2007 року по 06.04.2007 року.
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2009 скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та постановлено направити його для відбування покарання за вироком суду.
В подальшому, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 311 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднане невідбуте покарання за вироком того ж суду від 06.04.2007 та остаточно призначено 5 років 2 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком постановлено обраховувати з 27.05.2019, зараховано в строк покарання час тримання від вартою з 05.01.2007 по 06.04.2007, з 29.08.2018 по 26.05.2019 з розрахунку «один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2019 року ОСОБА_7 у строк покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.05.2019 до 12.06.2019 з розрахунку «1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Згідно досліджених матеріалів особової справи, до засудженого ОСОБА_7 вимоги Закону України «Про амністію» протягом останніх 10 років не застосовувались.
Колегія суддів зазначає, що 19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року (з урахуванням змін, які внесені Законом України №1246-VII від 06.05.2014 року).
Злочин, за який ОСОБА_7 був засуджений вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019, вчинений 16.09.2008 року, тобто до дня набрання законної сили вказаним Законом.
Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію статей 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки станом на 19.04.2014 року, тобто на день набрання чинності цим Законом, він не відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2019 року.
Згідно ч. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст. 1-5 цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про амністію в 2014 році», вказана норма розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання за ст.ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Судом апеляційної інстанції, як і судом першої інстанції, не встановлено обмежень, визначених у ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», щодо можливості застосування до ОСОБА_7 амністії.
Таким чином, за переконанням колегія суддів, суд першої інстанції правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тому підстав для скасування ухвали суду в частині вищевказаних висновків щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 акту амністії не має.
Стосовно апеляційних вимог прокурора про неможливість застосування до засудженого ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки на час набрання Законом України «Про амністію у 2014 році» законної сили, засуджений ОСОБА_7 не відбував покарання, а вказана норма закону є спеціальною, яка визначає право на скорочення частини покарання тільки для засуджених, які відбувають покарання.
Колегія суддів зазначає, що такий висновок апелянта ґрунтується на неправильному тлумаченні Закону України від 8 квітня 2014 року № 1185-VII «Про амністію у 2014 році». Не статтею 6, а статтею 12 вказаного Закону визначено коло осіб, на яких поширюється його дія. Статтею 12 Закону № 1185-VII, передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Стаття 6, на яку послався апелянт, не звужує коло осіб, визначене статтею 12, до яких може бути застосована амністія, а визначає умови, за яких здійснюється скорочення наполовину невідбутої засудженими частини покарання.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що слово «засуджений» в Законі України «Про амністію у 2014 році», з огляду на системне тлумачення його норм, а також беручи до уваги зміст ч.2 ст.6 3акону України «Про застосування амністії в Україні» має більш широке значення, аніж визначення закріплене у ч. 2 ст. 43 КПК України та охоплює собою й особу обвинуваченого, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, який не набрав законної сили (пункт 2 (Зноска 2) Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2014 року №223-75704-14) «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін»).
Крім того, ч.2 ст.86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Вищевказана правова позиція апеляційного суду підтверджується висновками колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.03.2018 року по справ № 668/4086/16-к.
У зв`язку з наведеним, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2020 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді