Справа № 569/9013/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд

Рівненської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з в.о. начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зведенівка, Шаргородського району, Вінницької області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Рівненського міського суду звернувся старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській ОСОБА_3 із клопотанням, яке погоджено із в.о. начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 09.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 червня 2020 року, приблизно о 18 годині 25 хвилин, у світлу пору доби, водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним сідловин тягачем «Mercedes-Benz Actros 1841 LS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Lamberet LVFS-3F1R», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по правій смузі руху автодороги Київ Чоп зі сторони м. Львів в напрямку м. Київ, на 338 км + 750 м вищевказаної автодороги, що в межах Рівненського району, Рівненської області, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 проявив неуважність до дорожньої обстановки, в порушення вимог пункту 10.1. та підпункту в) пункту 14.2. Правил дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, і що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи обгін невстановленого слідством легкового автомобіля, раптово та в безпосередній близькості, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Audi А6», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.

Після вказаного зіткнення вантажний сідловий тягач «Mercedes-Benz Actros 1841 LS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Lamberet LVFS-3F1R», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 продовжив рух по зустрічній смузі руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по автодорозі Київ Чоп зі сторони м. Київ в напрямку м. Львів, позаду автомобіля «Audi А6», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У подальшому автомобіль «Audi А6», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після вищевказаного зіткнення із вантажним автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ 11026», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по правій смузі руху автодороги Київ Чоп зі сторони м. Львів в напрямку м. Київ.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «ChevroletAveo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 , отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події.

Всі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 10.1. та підпункту в) пункту 14.2. Правил дорожнього руху, що вимагають від водія перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

07.06.2020 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_5 .

З часу застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та враховуючи, що дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного закінчується 16.11.2020, у сторони обвинувачення виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 враховуючи тяжкість покарання може здійснити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Вказали, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має дитину, наміру переховуватись він немає. Під час перебування під домашнім арештом на виклики до слідчого з`являвся та обов`язків, покладених на нього, не порушував.

Окрім того зазначили, що потерпілі претензій до ОСОБА_5 не мають, про що написали заяви та просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Потерпілим збитки відшкодовані, претензій до обвинуваченого вони не мають, і наміру впливати на них та свідків ОСОБА_5 не має.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000135 від 07.06.2020, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

09.06.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно із ухвалою Рівненського міського суду від 09.06.2020 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

04.08.2020 ухвалою Рівненського міського суду відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 23 год. до 07 год.

03.09.2020 ухвалою Рівненського апеляційного суду ухвалу Рівненського міського суду скасовано та обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.09.2020.

31.08.2020 ухвалою Рівненського міського суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, до 08.12.2020.

04.09.2020 згідно із ухвалою Рівненського міського суду відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.11.2020.

30.10.2020 згідно із ухвалою Рівненського міського суду відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.11.2020 року.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказів.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Прокурор посилається на особливу складність справи, а саме необхідність долучення висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, надати доступ до матеріалів кримінального провадження та ознайомити з матеріалами досудового розслідування потерпілих, їх представників, підозрюваного, захисника, скласти обвинувальний акт та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Окрім того, прокурор вказує на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на двох свідків, які ще не допитані та існує імовірність вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Під час розгляду клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що на даний час ризики, які б давали підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, не судимий, незадовільний стан здоров"я, до вчинення кримінального правопорушення працював, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Також суд приймає до уваги те, що за час перебування під домашнім арештом з серпня по вересень 2020 року ОСОБА_5 жодних обов`язків, встановлених судом не порушував, він з`являвся на всі виклики слідчого, на потерпілих та свідків жодним чином станом на день розгляду даного клопотання не впливав, що слідчий та прокурор не заперечили та доказів протилежного не має.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Заслухавши доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд відмічає, що з часу затримання ОСОБА_5 та повідомлення його про підозру підозрюваний не вчинив жодних дій, направлених на переховування від органів досудового розслідування чи суду, впливу на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні, впливу ОСОБА_5 якимсь чином на хід слідства, суду не надано, тому слідчий суддя дійшов висновку, що ризики визначені ст. 177 КПК України не є такими, що об`єктивно існують.

Одним з обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України є утримання від спілкування з свідками та потерпілими.

В судовому засіданні судом було досліджено заяви потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також розписки про отримання ними коштів, в яких вказали, що претензій до підозрюваного вони не мають, шкода їм відшкодована, просять застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, суд зазначає, що органом досудового слідства не допитано ще двох свідків, про допит одного з яких заявив сам підозрюваний, чого прокурор не заперечив.

По справі проведені вже всі експертизи і як вказує орган досудового розслідування залишилось отримати лише їх висновки, змінити підозру та виконати вимогу ст. 290 КПК України.

Окрім того суд зазначає, що ОСОБА_5 неодноразово в судових засіданнях під час обрання запобіжних заходів та в порядку ст. 208 КПК України в заявах до слідчого судді звертався з приводу незадовільного стану здоров`я та надання йому медичної допомоги.

Як вказав в судовому засіданні захисник підозрюваного, надати кваліфіковану медичну допомогу ОСОБА_5 в умовах перебування в СІЗО не вдалося.

Одже виключних обставин для тримання підозрюваного під вартою в матеріалах провадження немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину та його тяжкість, вагомість доказів вчинення ним цього злочину, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, на утриманні малолітню дитину та відсутність претензій від потерпілих.

При вирішенні питання продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує позицію потерпілих, які жодних претензій до нього не мають та просять не обирати тримання під вартою.

Суду не надано належних доказів на обґрунтування неправомірних дій ОСОБА_5 за час поки триває досудове розслідування

Слідчий суддя вважає з можливе вирішити питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з в.о. начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язкі, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибути до місця проживання та виконувати покладені на нього обов`язки.

Строк дії ухвали та термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування до 08 грудня 2020 року.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1