Справа № 639/5351/20
Провадження №1-кп/639/574/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001264 від 22.06.2020 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, незаміжньої, має малолітню дитину ОСОБА_5 2016 року народження, в силу ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22.06.2020 приблизно о 13 годині знаходилась на сьомому поверсі приміщення «Харківської міської поліклініки № 24» Харківської міської ради у відділенні денного стаціонару за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 153, де побачила через відкриті настіж двері в приміщенні палати № 710 раніше їй не знайому ОСОБА_6 , яка перебувала в положенні лежачи у ліжку під крапельницею. При цьому ОСОБА_4 звернула увагу на те, що на бильці ліжка, в якому лежала ОСОБА_6 , висіла жіноча сумка, належна останній.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел навідкрите викрадення поміченої нею жіночої сумки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася, спочатку наблизилась до ліжка, в якому лежала під крапельницею ОСОБА_6 . Потім, ОСОБА_4 , намагаючись відволікти пильність та увагу ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з останньою, виглянула у вікно, вдаючи, що ніби розмовляє по мобільному телефону.

В той же час ОСОБА_4 , бажаючи довести задуманий нею злочин до кінця, використовуючи фактор несподіванки, незважаючи на ту обставину, що перед нею жінка, яка через стан здоров`я та проведення зазначених вище маніпуляцій знаходилася у положенні лежачи в ліжку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ривком потягнула з бильця жіночу сумку з її вмістом, належну потерпілій.

Таким чином, ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала за необхідне для відкритого заволодіння чужим майном, та прискорено направилась до виходу з приміщення палати з тим, щоб в подальшому розпорядитись викраденим на власний розсуд, але, зачепившись ногою за штатив крапельниці, розташований поруч, впала на підлогу.

При цьому ОСОБА_6 , усвідомивши, що у відношенні неї вчинено протиправне діяння, вирішила протидіяти злочинним діям ОСОБА_4 . Спочатку вона встала з ліжка і направилась до останньої, яка встигла піднятись з підлоги, утримуючи в руках жіночу сумку, та перекрила їй, тримаючи в руках штатив від крапельниці, вихід з приміщення палати. Надалі ОСОБА_6 , діючи правомірно, вихопила належну їй жіночу сумку з рук ОСОБА_4 та поклала її на ліжко, розташоване зліва від вхідних дверей, а потім почала кликати будь-кого із сторонніх осіб на допомогу, продовжуючи не випускати ОСОБА_4 з палати, щоб та не мала змоги втекти з місця події.

Відразу ж на крики ОСОБА_6 про допомогу встигли прибігти медпрацівники вказаного закладу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, діючи правомірно, допомогли ОСОБА_6 затримати ОСОБА_4 на гарячому до приїзду викликаних співробітників поліції.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу не вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення до кінця злочину, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_6 та працівники медперсоналу, діючи правомірно, перешкодили її протиправному діянню і не дозволили відкрито викрасти належну потерпілій жіночу сумку, вартість якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, з її вмістом, а саме: грошовими коштами в сумі 244 гривні, мобільним телефоном ТМ «Huawei P Smart 2019» вартістю 2477 гривень та мобільним телефоном ТМ ««Samsung SM-B105EZWASEK» вартістю 230 гривень.

Всього потерпілій ОСОБА_6 в результаті протиправного діяння могло бути завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2951 гривень, з яких грошові кошти склали 244 гривні, а вартість майна склала 2707 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/1535СЕ-20 від 25.06.2020.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що скоїла його за встановлених судом обставин. При цьому ОСОБА_4 висловила жаль щодо скоєного, піддала свої дії критичній оцінці та просила суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням даних, що характеризують її особу, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою, суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона в силу ст. 89 КК України не судима, офіційно не працює, незаміжня, має малолітню дитину, від якої проживає окремо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які б оттяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відношення обвинуваченої до скоєного, особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, обставину, що пом`якшує її покарання.

При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо як ОСОБА_4 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, проте з врахуванням даних про тяжкість кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, відсутність матеріальних претензій потерпілої, вважає необхідним звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати покладаються на обвинувачену відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок (матеріали к/п, а.с. 59).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2020 року на речові докази - сумку жіночу чорного кольору з тканини, мобільний телефон марки «Huawei P Smart» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 без комплектуючих, мобільний телефон марки «Samsung» Keystone З, SM-B105EZWASEK, ІМЕІ: НОМЕР_3 без комплектуючих, комплект ключів у кількості 3 штуки, гаманець зі штучної шкіри коричневого кольору, та вважати їх такими, що повернуті потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1