№1кп/243/439/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020р. Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000084 від 15.01.2020р. за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вавілове, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, колишнього військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходив в посаді старшого водія патрульного відділення на автомобілях взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час. На підставі указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією.
Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2015 року за №118 солдата ОСОБА_4 , було призначено на посаду старшого водія патрульного відділення на автомобілях взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем призваним на військову службу за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог, ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованою, не допускати негідних вчинків самій та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.
На підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2015 року за №217 солдат ОСОБА_4 вибув у щорічну основну відпустку з 10.10.2015р. по 25.10.2015р., однак, до розташування військової частини НОМЕР_1 , не з`явився.
26.10.2015р. солдат ОСОБА_4 виявив небажання проходити військову службу та вирішив не повернутися після щорічної основної відпустки на місце служби та тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки, без поважних на те причин, до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Солдат ОСОБА_4 , діючи з метою ухилитись від обов`язків військової служби, перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Протягом всього часу переховувався від правоохоронних органів та приховував від оточуючих свою належність до Збройних Сил України.
11.05.2017 солдата ОСОБА_4 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнено із військової служби.
15.01.2020 ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону із зізнанням та заявив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся суду пояснив, що 25.10.2015 року він не бажаючи повертатися на військову службу з чергової відпустки, до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив залишитися за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 15.01.2020р. він добровільно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону та повідомив, що в жовтні 2015 року він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
Суд приймаючи до уваги повне визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються. Вважає за можливим обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 .
Таким чином, суд вважає, що органами досудового слідства противоправні дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, кваліфіковані вірно оскільки, він не з`явився вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, у військовій частині характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра. В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує його щире каяття.
За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому необхідно визначити покарання, без ізоляції від суспільства, з застосуванням до нього випробувального строку відповідно до ст.ст.75,76 КК України, оскільки воно буде сприяти його виправленню та попередженню від вчинення нових правопорушень, буде необхідним та достатнім.
Керуючись ст.ст. 369,370,373,374, КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання в вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання з випробуванням на один рік, якщо протягом встановленого судом строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1