ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2522/20 Справа № 183/5377/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року про скасування засудженому ОСОБА_8 випробувального терміну відбування покарання та направлення його до місця відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року задоволено подання начальника Новомосковського МРВ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а випробувальний термін, встановлений ОСОБА_8 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року скасовано, та направлено ОСОБА_8 для відбуття покарання у виді позбавлення волі до кримінально-виконавчої установи строком 4 роки.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 2 роки, з покладенням на засудженого обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Однак, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_8 не виконує покладені на нього обов`язки: 06.02.2020 року, 20.02.2020 року, 05.03.2020 року, 19.03.2020 року, 02.04.2020 року, 16.04.2020 року, 07.05.2020 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин (а.с. 11); змінив місце проживання та роботи не повідомивши про це уповноважений орган з питань пробації, за місцем мешкання характеризується з негативної сторони (а.с.18); постійно вчиняє сварки за місцем мешкання (а.с. 81-82, 84-89 ), що свідчить небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та відмовити в задоволенні подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 15.05.2020 р. про скасування випробувального терміну та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_8 за період часу з 07.02.2020 - 27.05.2020 неодноразово спілкувався з інспектором Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області ОСОБА_10 за її контактним номером телефону ( НОМЕР_1 ), та під час розмов повідомляв, що не має можливості приїхати на реєстрацію до центру пробації у зв`язку із тим, що він знайшов нову роботу у м. Запоріжжя та на даному підприємстві встановлений вахтовий метод організації роботи, і графік його роботи становить місяць через місяць, а тому не може покинути робоче місце.
Крім того, у телефонних розмовах засуджений повідомляв, що з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин та громадський транспорт не здійснював перевезення, а тому 19.03.2020, 02.04.2020, 16.04.2020, 07.05.2020 у нього не було можливості доїхати з м.Запоріжжя до м. Новомосковська.
Разом з тим, захисник зазначає, що матеріали особової справи не містять інформації, що ОСОБА_8 за іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, а тому підстави для скасування випробувального терміну відсутні, а само по собі відкриття кримінального провадження не підтверджує винність особи у вчиненні у і жодним чином не може характеризувати особу.
А також, захисник звертає увагу на всебічні дані засудженого, раніше не судимого, молодий вік, його поведінку та сумлінне ставлення до роботи і виконання обов`язків у період відбування покарання, відсутність аргументованих висновків центру пробації про доцільність скасування випробувального терміну, все це свідчить про успішність процесу виправлення засудженого і можливість ефективного продовження його за умови не направлення засудженого для відбування призначеного покарання та продовження строку випробування.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно із ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 свідомо допустив невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року, у зв`язку з чим, скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням і направив засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки невиконання обов`язків знайшло своє підтвердження у досліджених судом доказах, що містяться в матеріалах особової справи, поясненнях засудженого ОСОБА_8 , який підтвердив, що він дійсно не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, та працював за межами Новомосковського району, не повідомивши про це.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 07.08.2019 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про відповідальність за невиконання обов`язків покладених на нього судом, а постановою від 07.08.2019 року днями явки на реєстрацію йому встановлено 1-й та 3-й четвер кожного місяця.
Так, 19.12.2019 року засуджений ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, у зв`язку з чим 20.12.2020 року був письмово попереджений про необхідність неухильно виконувати обов`язки, покладені вироком суду та про наслідки, які можуть настати в результаті їх невиконання.
Однак, ОСОБА_8 висновків не зробив та продовжував не з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин в інші, встановлені після цього дні явки, а саме: 06.02.2020 року, 20.02.2020 року, 05.03.2020 року, 19.03.2020 року, 02.04.2020 року, 16.04.2020 року, 07.05.2020 року, чим допустив порушення порядку та умов відбування покарання, не виконавши, обов`язки покладені на нього судом першої інстанції.
Апеляційним переглядом встановлено, що 02.03.2020 року в ході виїзду за місцем мешкання засудженого за адресою: АДРЕСА_1 , були опитані мати та рідна сестра засудженого, які повідомили що ОСОБА_8 близько 2-х тижнів назад поїхав в м. Запоріжжя на роботу, де саме та ким він працює вони не знають, мобільного зв`язку з останнім не мають, а також матері засудженого було повідомлено про необхідність явки сина до органу пробації.
Таким чином, ОСОБА_8 змінив місце проживання, не повідомивши про це уповноважений орган з питань пробації.
11.03.2020 року Новомосковським МРВ були розпочаті першочергові розшукові заходи, однак місце знаходження засудженого не встановлено, у зв`язку з чим 13.04.2020 року Новомосковським МРВ до Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.
Таким чином, в результаті проведених заходів співробітниками поліції було встановлено, що ОСОБА_8 знаходиться в АДРЕСА_2 , де працює охоронцем, та за допомогою електронного зв`язку надав свої письмові пояснення та письмове зобов`язання з`явитись до Новомосковського МРВ до 08.05.2020 року, але станом на 12.05.2020 року останній не з`явився до органу пробації.
Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Колегія суддів зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що поведінка засудженого ОСОБА_8 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки за вироком суду.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 виїхав за межі Новомосковського району у зв`язку із працевлаштуванням у м. Запоріжжі, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки засуджений 07.08.2019 року був ознайомлений з порядком відбування покарання з випробуванням, відповідно до якого повинен з`являтися у встановлені дні явки на реєстрацію, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, та був попереджений про відповідальність за невиконання обов`язків, покладених на нього судом.
Твердження захисника про те, що причиною неявок для реєстрації до відділу з питань виконання покарань та пробації є те, що з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин та громадський транспорт не здійснював перевезення є неспроможними, оскільки засуджений не з`являвся для реєстрації ще до 12 березня 2020 року, а саме: 19 грудня 2019 року, 06 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року, 05 березня 2020 року.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не враховано те, що засуджений раніше не судимий, його молодий вік, поведінку та сумлінне ставлення до роботи і виконання обов`язків у період відбування покарання, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, що є визначеною підставою згідно із ст. 166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Інших доказів, які б вказували на поважність причин невиконання покладених вироком суду обов`язків, надані матеріали не містять, що спростовує твердження апеляційної скарги захисника про поважні причини невиконання засудженим обов`язків.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги захисника не відповідають дійсності і не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року про скасування засудженому ОСОБА_8 випробувального терміну відбування покарання та направлення його до місця відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4