Справа № 756/8362/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1502/2020 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
10 вересня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003749 від 18.05.2018 за апеляційною скаргою тимчасово виконуючого обов`язки прокурора м. Києва на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, маючого вищу освітою, працюючого на посаді директора у фірмі «Капітал прожект», зареєстрованого та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не одруженого, маючого на утримані малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючого середню освіту, до затримання працюючого на посаді вантажника в ТОВ «СК ГРУПП», зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, засуджено:

-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 18 травня 2018 року приблизно о 00 годин 25 хвилин, знаходячись біля підземного переходу по вул. З. Гайдай в м. Києві, за попередньою змовою між собою направленою на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом застосування фізичного та психологічного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_12 відкрито викрали належне майно потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 14 199 гривень.

Крім того, 21 грудня 2018 року, о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 перебуваючи за адресом: м. Київ, просп. Оболонський, 1-Б, в приміщенні магазину «Спортмастер Гіпер» одягнувши на себе товар, який належить ТОВ «СПОРТМАСТЕР Україна», а саме пару чоловічих черевик, вийшов за межі кас магазину, проте свій злочинний умисел до кінця не довів, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця ОСОБА_9 міг спричинити матеріальну шкоду ТОВ «СПОРТМАСТЕР Україна», на загальну суму 2165 гривень 83 копійки.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, вважав вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особам обвинувачених через м`якість. Зазначив, що поза увагою суду першої інстанції без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також конкретні обставини вчинення ними злочину. Обираючи вид та розмір покарання, суд проігнорував конкретні обставини, спосіб та мотиви вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину, передбаченого ст. 186 КК України, а саме те, що злочин було вчинено умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із застосуванням фізичного та психологічного насильства. Також апелянтом указано на те, що місцевий суд обмежившись перерахуванням даних про осіб обвинувачених не навів будь-яких мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що виправлення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства. За наведених обставин просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, її доводи вважали не обґрунтованими і просили скаргу залишити без задоволення;

обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вважав її не обґрунтованою і просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає. Окрім того рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України та доведеності вини ОСОБА_9 і правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними та не ґрунтуються, як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інших обставинах справи.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обох обвинувачених без відбування ними покарання. На користь таких висновків суду указують встановлені у ході судового розгляду дані про особи обвинувачених, зокрема те, що вони не мають судимостей, задовільно характеризуються, обидва обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, обвинувачений ОСОБА_9 має неповнолітню дитину, а також відсутність даних, що характеризують обвинувачених із негативної сторони. Зазначені висновки стверджуються процесуальною поведінкою обвинувачених у ході кримінального провадження, які відшкодували потерпілому завдану майнову і немайнову шкоду, повністю визнали свою вину у вчиненні злочинів, як у суді першої інстанції, що дало можливість провести судовий розгляд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, так і у суді апеляційної інстанції, щиро розкаялися у вчиненні злочинів. Сукупність указаних даних дають підстави стверджувати про можливість виправлення обвинувачених без реального відбування ними призначеного покарання. Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо обох обвинувачених положень ст. 75 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, які би указували на підвищену суспільну небезпеку осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Навпаки, дані які характеризують особи обвинувачених, пом`якшуючі їх покарання обставини та процесуальна поведінка обвинувачених у ході кримінального провадження, спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про підвищену суспільну небезпечність обвинувачених. Із змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання враховано конкретні обставини вчинення злочинів. При цьому, умисел та корисливий мотив вчинених злочинів є обов`язковими складовими частинами суб`єктивної сторони злочинів, у вчиненні яких обвинувачені визнані винними, а попередня змова групи осіб на вчинення злочину є кваліфікуючою ознакою злочину. Ці обставини неминуче враховуються судом при призначенні покарання як складові елементи складу злочину. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування щодо обвинувачених положень ст. 75 КК України в достатній мірі обґрунтоване для усвідомлення мотивів та підстав цього рішення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим колегія суддів залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки прокурора м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4