УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 447/3063/15-к
провадження № 51 9070 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2015 року по 09 грудня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Постановою Верховного суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2018 року скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2015 року по 02 липня 2018 року та з 05 листопада 2019 року по 14 липня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга засудженого не містить обґрунтування незаконності вироку місцевого та ухвали апеляційного судів з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування вказаних судових рішень.
У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно порушень процесуального закону допущено судом апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість ухвали, та чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданого судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 414 та 419 цього Кодексу. Натомість ОСОБА_4 посилається на неповноту судового розгляду та заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Крім цього, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, викладені ОСОБА_4 у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5 Наставний