Справа № 991/7180/20
Провадження1-кс/991/7379/20
У Х В А Л А

27 серпня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000143 від 20.02.2019,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , в якому адвокат прохає скасувати арешт мобільного телефону IPhone моделі MQA52LLIA, накладений ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого Антикорупційного суду від 29.01.2020 у справі № 991/1438/19 (провадження 11-сс/991/66/20).

В обґрунтування необхідності скасування арешту адвокат зазначає, що досудове розслідування по кримінальному провадженні здійснюється на протязі більше 18 місяців і за час проведення якого стороною обвинувачення не зібрано достатньо доказів, які б стали підставою для повідомлення ОСОБА_5 про підозру. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної, обвинуваченої у кримінальному провадженні та з огляду на тривалість проведення досудового розслідування, на переконання адвоката, на теперішній час відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, пояснення надала аналогічні тексту клопотання та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що арештований мобільний телефон має статус речового доказу та скасування арешту може призвести до його втрати. Також пояснив, що по вилученому під час проведення обшуку мобільному телефону призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, результати проведення якої нададуть змогу провести повне та неупереджене досудове розслідування та встановити об`єктивні обставини справи, що підлягають доказуванню.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів (ч. 4 ст. 107 КПК України).

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Офісу Генерального прокурора - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному 20.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143, за фактом розтрати службовими особами ПАТ АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

08.11.2019 детективами Національного бюро, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.11.2019, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , яка у 2015 році займала посаду заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами ПАТ АБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обшуку, окрім іншого, вилучено мобільний телефон IPhone моделі MQA52LLIA, який перебував у користуванні останньої.

Постановою детектива Національного антикорупційного бюро України від 11.11.2019 вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000143.

Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.01.2020 на вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доводи адвоката стосовно того, що на теперішній час відпала потреба у застосуванні арешту, накладеного на майно ОСОБА_5 , спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (тимчасовий доступ до речей і документів та арешт майна).

Частина 2 ст. 100 КПК України встановлює, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 357 КПК України, речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

У судовому засіданні із пояснень прокурора та наданих ним матеріалів провадження встановлено, що на теперішній час по вилученому мобільному телефону проводиться судова комп`ютерно-технічна експертиза, результати якої нададуть змогу встановити або спростувати наявність на мобільному телефоні інформації, що є предметом доказування у цьому кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на ньому може міститися інформація, що стосується предмету доказування, враховуючи те, що досудове розслідування триває, через що є обґрунтовані підстави вважати, що може виникнути необхідність проведення додаткових оглядів, призначення та проведення низки судових експертиз (в тому числі повторних та комплексних), на переконання суду, скасування арешту може призвести до втрати, знищення, спотворення інформації, що міститься на даному носії інформації, яка може бути використана як доказ вчинення злочину та бути предметом дослідження під час судового розгляду справи по суті, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката про скасування арешту майна, є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 29.01.2020 у справі № 991/1438/19 (провадження 11-сс/991/66/20), у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1