Справа № 304/593/20 Провадження № 1-кп/304/210/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000160 від 10 квітня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубине Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

з обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 07 квітня 2020 року близько 14.10 год, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_6 , під час якої умисно наніс потерпілій декілька ударів кулаком по обличчю та тілу, після чого, наздогнавши її на вулиці, наніс удар кулаком по обличчю, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді «синців на повіках обох очей, на задній поверхні лівого передпліччя у середній третині на рівні 9-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії на зовнішній поверхні лівого стегна у середній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки та садна на його фоні», які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що того ж дня за тією ж адресою близько 14.00 год обвинувачений ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив також сварку з ОСОБА_5 , під час якої умисно наніс потерпілій близько двох ударів кулаком по обличчю, після чого потерпіла вибігла на вулицю, де обвинувачений її наздогнав та наніс ще близько двох ударів обутими ногами по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді «синців в чолоскроневій ділянці зліва нарівні скулової ділянки зліва, тім`яно-потиличної ділянки зліва по середньо-ключичній лінії в поперековій області справа, закритих переломів ребер справа: 7 по середньо-підпахвинній лінії, 6 по передньо-підпахвинній лінії», які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

24 листопада 2020 року в м. Перечин між потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_7 досягнуто та укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 80 годин, та остаточного покарання, яке має понести обвинувачений на підставі ч. 1 ст. 72, ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся. Також підтвердив, що угоду він укладав добровільно, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснили, що зазначену угоду укладали добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для них зрозумілі. Також просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечив та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого, відповідно до положень ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, які згідно ст. 12 цього Кодексу є відповідно проступком та нетяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст.122 КК України та остаточно визначена з урахуванням положень ч. 1 ст. 72, ст. 70 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання.

Також встановлено, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 усвідомлюють наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачені ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, та ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що угода про примирення відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 314, 374, 475 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :
затвердити угоду про примирення, укладену 24 листопада 2020 року між потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити:

- за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин;

- за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 72, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1