Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/862/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000200за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця с.Живанівка, Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працюючий зварювальником Компаніївського коледжу ветеринарної медицини БНАУ, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 2416 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин справи, доведеності вини обвинувачення та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати в частині цивільного позову. Ухвалити новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., мотивуючи тим, що рішення в цій частині є необґрунтованим та незаконним. Так, вирок суду не містить мотивовану оцінку аргументів, наведених цивільним позивачем щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди та її розміру, проте надано оцінку аргументам лише цивільного відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі; не зазначено підстав для задоволення цивільного позову частково, не наведено які саме докази завдання моральної шкоди були відхилені судом, та мотиви їх відхилення; розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції не відповідає засадам розумності і справедливості, ступені вини відповідача, характеру і тривалості страждань, істотності вимушених змін у життєвих відносинах, конкретним обставинам справи, та є значно заниженим; отже ухвалене судом першої інстанції без дотримання норм процесуального права та не у відповідності до норм матеріального права.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за те, що він 01 жовтня 2019 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи біля магазину «Міраж», який розташований в селищі Компаніївка Кіровоградської області по вул.Перемоги, 239 Н/1, в останнього виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_8 , діючи умисно кулаком правої руки наніс один удар в ділянку голови та один удар в ділянку грудної клітки зліва ОСОБА_6 , після чого той впав на підлогу. Коли ОСОБА_6 перебував на підлозі ОСОБА_8 ногами наніс ще не менше двох ударів ОСОБА_6 , в ділянку ребер справа та в подальшому припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Зазначені тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які утворились від не менш двох травматичних впливів та могли утворитися 01.10.2019.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінальних проваджень передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство в даному кримінальному провадженні проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, проаналізувавши їх у своїй сукупності надав правильну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо фактичних обставин та дій обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачений у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
З апеляційної скарги вбачається, що встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, зазначені у вступній та мотивувальній частині вироку, кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України,представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 не оспорюється, а тому, вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Однак, колегія суддів вважає, що посилання представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції задовольняючи частково цивільний позов належним чином не врахував те, що на момент розгляду справи обвинуваченим не відшкодовано жодної гривні, його поведінку до та після вчинення злочину є обґрунтованими, оскільки наведені мотиви у вироку суду з приводу задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, є не достатньо мотивованими.

Судом вирішено цивільний позов виходячи з вимог ст.127 п.2 КПК України згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 23,1167 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст.129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року (з наступними змінами), постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду. При цьому, приймаючи рішення з цього питання на ґрунті ретельно досліджених законних підстав та розміру заявленого цивільного позову, суд має керуватися відповідним матеріальним законом.

Як підтверджується оскаржуваним вироком, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_6 , з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діянь особи, що її завдала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями обвинуваченого та вини останнього у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції, як встановлено з мотивувальної частини вироку, виходив також із засад розумності, справедливості та виваженості та прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 3000 (три) тисячі гривень моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Такі ж обставини, тобто ті, які повинен ураховувати суд при вирішенні даного питання, містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

У вищевказаній постанові зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції не достатньо врахував характер та тривалість заподіяних ОСОБА_6 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди з обвинуваченого, суд першої інстанції не навів належних мотивів прийняття такого рішення.

Зокрема, при визначенні розміру завданої моральної шкоди потерпілого, що підлягає стягненню із обвинуваченого, колегія суддів враховує стан здоров`я потерпілого (отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень), зміну звичного способу життя, внаслідок перенесених травм, тимчасову втрату працездатності та можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції недостатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних йому моральних страждань, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, порушенням сну, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я.

В подальшому потерпілий був змушений проходити амбулаторне лікування, терпіти болісні, неприємні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування у нього був порушений нормальний ритм життя, він почувався незручно з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування. Потерпілий є інвалідом третьої групи з 26.06.2019, через професійне захворювання був звільнений з роботи, перебував на обліку в центрі зайнятості, але внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення був вимушений лікуватися та через погіршення фізичного та психологічного стану так і не зміг найти собі роботу, отже на даний час безробітний, що потягнуло за собою погіршення можливості отримання прибутків та призвело до зниження добробуту потерпілого та його сім`ї, внаслідок чого останній і досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення протиправною поведінкою обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів, виходячи із засад розумності, доведеності факту заподіяної моральної шкоди, а також справедливості та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи наслідки злочину, а також особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним злочину, вважає за необхідне збільшити розмір грошового стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої його діями моральної шкоди потерпілому та визначає суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 20 000 гривень, що буде розумним й виваженим.

За таких обставин, колегія суддів на підставі положень ст.408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову відносно матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2