Справа № 634/640/18
Провадження № 1-кп/626/9/2021
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

29 січня 2021 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: Корінного р.в.,

потерпілої: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000135 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.2 М-Алабухи Грибановського району Воронежської області, одружений, не працюючий, з неповною загальною середньою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
- в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10 травня 2018 року, близько 20:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на проїжджій частині вулиці Світанкова в с.Катеринівка Сахновщинського району Харківської області, де під час сварки з ОСОБА_3 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно та протиправно вдарив правою рукою в область лівої частини обличчя ОСОБА_3 , від якого остання впала на асфальтне покриття. В наслідок даного удару, останній було спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливи ясен в ділянці третього зуба на верхній щелепі зліва та на слизовій оболонці верхньої губи, забій м`яких тканин обличчя, рана губи зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечуючи самого факту конфліктної ситуації з потерпілою та її батьками, яка сталася 10 травня 2018 року, близько 20:00 год. на вул.Світанковій біля їх домоволодінь та нанесення потерпілій одного удару в обличчя, вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що вказаний удар був ненавмисний.
При цьому показав суду, що 10 травня 2018 року, близько 20:00 год. він знаходились вдома, коли до хати зайшов їх син та повідомив, що їх сусідка ОСОБА_8 , яка живе майже навпроти них, вдарила його. Після чого він вийшов на вулицю, де вже відбувалася сварка між його дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . На вулиці він побачив, що його дружина лежала на землі, а ОСОБА_8 душила її руками, на що він скинув ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 з її батьками намагалися його вдарити на що він відступав назад та відмахнувся від ОСОБА_10 , а саме «викинув» праву руку для захисту, в результаті чого вийшло так, що цією рукою, а сама зовнішньою частиною долоні він вдарив потерпілу в район обличчя, тобто це було не навмисно, а випадково в результаті самозахисту. Від цього удару потерпіла впала на асфальтне покриття, а саме на сідниці, однак одразу встала та разом з батьками пішли до свого двору. Через деякий час цього ж вечора до ОСОБА_8 приїжджали працівники поліції та спілкувалися з усіма і викликали всіх на наступний день до відділку поліції, куди він та потерпіла поїхали 11 травня 2018 року. При цьому будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілої він не бачив, т.я. наступного дня вона вже виводила на пасовисько корів.
З приводу нанесення тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_9 та їх сину, він нікуди не повідомляв, ніяких заяв до правоохоронних органів не писав, до медичного закладу з приводу спричинення їм тілесних ушкоджень, також не звертався.
Однак не зважаючи на невизнання своєї провини у вчиненні даного кримінального правопорушення його вина та причетність до нанесення потерпілій умисних легких тілесних ушкоджень, за обставин викладених в описовій частині вироку, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а саме показами допитаних свідків та письмовими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду, що 10.05.2018 року у вечорі на вулиці Світанковій, де вона мешкає, у неї з сусідами ОСОБА_11 , які живуть навпроти, виникла конфліктна ситуація з приводу поведінки та образ її дитини, під час якої ОСОБА_12 висловлював свої претензії спочатку сусідці, потім їй матері, а потім і їй самій. В процесі цієї ситуації він кулаком своєї правої руки умисно наніс їй один удар по обличчю, а саме в район лівої щоки)щелипи), від якого вона впала на асфальтне покриття, а саме на сідниці, після чого сусідка допомогла їй піднятися та вона разом з батьками пішла до свого двору. Оскільки у неї відчувалася біль в місці удару та була кров, її мати викликала працівників поліції, які приїхали через деякий час та опитали її. Також вона особисто написала поліції заяву, в якій повідомила, що її сусід ОСОБА_12 наніс їй тілесні ушкодження та вказала свідків, які були присутні при цьому та бачили все що відбувалося. Вказані працівники поліції повідомили, що наступного дня, а саме 11.05.2018 року їм необхідно буде з`явитися до відділку поліції до слідчого для дачі пояснень. Наступного дня з ранку після цих подій 11.05.2018 року вона з`явилась до відділку поліції, де її опитали, а також звернулась до Сахновщанської ЦРЛ з приводу отриманих тілесних ушкоджень, де лікар їй поставив діагноз: забій м`яких тканин обличчя, рана губи зліва та виписав ліки, а через декілька кілька днів працівниками поліції вона була направлена на проходження експертизи до Красноградського СМЕ, де експерт її опитав та оглянув тілесні ушкодження. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Свідок ОСОБА_13 , показала суду, що вона є сусідкою, як сім`ї ОСОБА_14 так і сім`ї ОСОБА_11 . 10.05.2018 року близько 20-00год. вона знаходилась на вул.Світанковій с.Катеринівка, де сиділа з дітьми на лавиці біля двору ОСОБА_15 . В цей час зі свого двору вийшов ОСОБА_12 та почав чіплятися до неї з приводу їх суміжної межі між городами, а потім почав висловлювати своє невдоволення на ОСОБА_8 , з приводу того, що вона начебто хватала його сина за вухо. На цей конфлікт зі свого двору вийшла ОСОБА_8 та її мати ОСОБА_16 , і ОСОБА_11 продовжив конфлікт вже з ними. Під час даного кнфлікту він спочатку вдарив ОСОБА_17 у вухо, потім вийшов її чоловік ОСОБА_18 та почав заступатися за дружину, а через декілька секунд ОСОБА_12 наніс один умисний удар кулаком своєї правої руки в район щелепи ОСОБА_8 , від якого вона впала на сідниці. Після чого вона допомогла ОСОБА_10 піднятися та побачила у неї кров з щелипи. Потім всі розійшлись по домівках, а сім`я ОСОБА_14 викликала працівників поліції, вони їх дочиталися та надали свої свідчення. Під час цих подій та нанесення удару, вона знаходилась поблизу на відстані 2-3 метра від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 не наносила ніяких ушкоджень ОСОБА_19 , а тільки взяла її «за грудки». Також їй відомо, що наступного дня 11.05.2018 року ОСОБА_8 їздила до лікарні та в поліцію.
Свідок ОСОБА_20 батько потерпілої ОСОБА_8 пояснив, що 10.05.2018 року близько 20-00год. він з дружиною та донькою знаходилась у себе у дворі на АДРЕСА_1 , а біля двору була їх сусідка ОСОБА_21 , в цей час він почув якісь крики їх сусіда ОСОБА_7 , які доносились з вулиці, на що вони вийшли та він побачив, що останній сперечався з їх сусідкою ОСОБА_22 , а потім почав чіплятися до його дружини та вдарив її в ухо, після чого схопив дошку та намагався ударити і його самого, однак його жінка ОСОБА_23 забрала у нього цю дошку та викинула. В цей час до них підійшла донька ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 підскочив до неї та з розгону вдарив її кулаком правої руки в обличчя, від цього удару вона впала назад та самостійно піднятися не могла, т.я. в цьому їй допомогла сусідка ОСОБА_24 . Після чого його жінка викликала працівників поліції і вони їх чекали. Наступного дня 11.05.2018 року донька поїхала до лікарні у смт.Сахновщину, а ще через кілька її направили до м.Красноград на експертизу.
Свідок ОСОБА_25 мати потерпілої ОСОБА_8 також пояснила, що коли 10.05.2018 року у вечорі вона почули якийсь крик на вулиці, то вийшла зі свого двору, де ОСОБА_12 сперечався з їх сусідкою ОСОБА_22 , а потім переключився на неї та її доньку ОСОБА_10 та почав махати руками і вдарив її у вухо, після чого вийшов її чоловік ОСОБА_18 і ОСОБА_12 намагався вдарити і його дошкою, однак вона забрала цю дошку у ОСОБА_11 і в цей момент останній, як вона вважає наніс удар її доньці ОСОБА_10 , т.я. тільки вона повернулася до донька вже лежала на землі і ОСОБА_24 допомагала піднятися, при цьому ОСОБА_10 з згуби йшла кров. Потім вона викликала поліцію та чекали її приїзду.
Свідок ОСОБА_26 дружина обвинуваченого пояснила, що 10.05.2018 року у вечорі у них виник конфлікт з сім`єю ОСОБА_14 , під час якого ОСОБА_8 почала її душити на вулиці, а потім підійшов її чоловік ОСОБА_12 та вдарив(штовхнув) ОСОБА_10 від чого вона присіла, чим саме він наніс удар вона пояснити не може, т.я. це вона це бачила із-за спини свого чоловіка, після чого ОСОБА_10 піднялася та пішла додому. Через деякий час приїхала поліція, а наступного дня вони за викликом з`явилися до слідчого у відділ поліції. При цьому ні вона ні її чоловік до правоохоронних органі чи лікарні з приводу нанесення їм тілесних ушкоджень, не звертались.
Свідок ОСОБА_27 пояснив суду, що є сусідом сім`ї ОСОБА_14 та сім`ї ОСОБА_11 , оскільки живе неподалік від них. 10.05.2018 року у вечірній час він зі своєю дружиною ОСОБА_28 стали свідками конфліктної ситуації між вказаними сім`ями, під час якої ОСОБА_8 штовхнула ОСОБА_29 та почали її душити, на що ОСОБА_12 стягнув ОСОБА_10 з дружини, після чого вдарив ОСОБА_30 , куди саме не бачив, однак вважає, що в обличчя, оскільки знаходився біля свого двору на відстані близько 40 метрів від місця сутички, однак вважає, що він вдарив її рукою в обличчя від чого та впала присіла на сідниці. Після чого ОСОБА_31 викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_32 пояснила суду, теж саме, що і її чоловік ОСОБА_33 , оскільки вони з ним були разом. При цьому пояснила, що вона бачила, як ОСОБА_11 махнув рукою в сторону ОСОБА_8 і та впала, якою саме рукою лівою чи правою, вона не пам`ятає, т.я. минув тривалий час. Під час цього конфлікту вона все спостерігала біля свого двору на відстані близько 30 метрів. Після чого ОСОБА_31 викликала поліцію.

Крім показів вищезазначених свідків та потерпілої винність ОСОБА_7 у спричинені ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження, підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- витягом з ЄРДР від 11.05.2018р., з якого вбачається, що 10.05.2018 року до ЧЧ надійшло повідомлення, що місцевій мешканці Сахновщинського району ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 були спричинені тілесні ушкодження(т.1 а.с.105);

- рапортом працівників поліції від 10.05.2018 року, відповідно до якого 10.05.20218 року о 20:13год. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_25 , що за адресою АДРЕСА_2 сусід в стані алкогольного сп`яніння побив доньку заявника. По приїзду ГРПП Сахновщинського ВП було опитано ОСОБА_8 , яка повідомила, що на вулиці біля свого будинку її сусід ОСОБА_12 , вдарив її в обличчя чим спричинив фізичну біль. Встановлено та опитано свідків, всі учасники події викликані до Сахновщинського ВП на 08:00 ранку 11.05.2018 року(т.1 а.с.106);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2018 року, яка була прийнята в цей же день о 20:40год. Відповідно до змісту даної заяви, ОСОБА_8 просить притягти до кримінальної відповідальності її сусіда ОСОБА_7 , який 10.05.2018 року близько 20:00год. біля її двору вдарив її один раз кулаком правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. Також у вказаній заяві вона зазначила свідків-очевидців даної події, які були присутні при нанесенні удару. При написанні даної заяви, заявник ОСОБА_34 була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення за вчинення злочину та їй була вручена пам`ятка про її процесуальні права(т.1 а.с.107-108);

- відповідно до протоколу слідчого експерименту від 11.05.2018 року, який проводився за участю потерпілої ОСОБА_3 , остання показала та розказала за яких обставин вона отримала тілесні ушкодження, а саме що 10.05.2018 року близько 20:00год. вона знаходилась біля свого двору по вул.Світанкоівй. В цей час місцевий житель ОСОБА_12 підійшов до неї та своєю правою рукою, а саме кулаком наніс удар в ліву частину обличчя, від якого вона впала на асфальтне покриття та сама піднятися не змогла, оскільки у неї паморочилося в голові. Також при вказаній слідчий дії проводилась фото фіксація та з доданої фототаблиці до даного протоколу, вбачається, що потерпіла вказала та показала аналогічний механізм нанесення їй удару кулаком правої руки та конкретну локалізацію удару, а саме в ліву частину щелипи(т.1 а.с.114-118);

В судовому засіданні потерпіла підтвердила суду, що дійсно вона писала всі вищезазначені заяви та з нею слідчий проводив слідчий експеримент під час якого вона розказала та показала, як все відбувалось та за яких обставин вона отримала тілесні ушкодження.

- відповідно до протоколів слідчих експериментів від 19.06.2018 року, які проводилися за участю свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , при цьому окремо один від одного в різний проміжок часу, останні також показали та розказали за яких обставин потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме що 10.05.2018 року близько 20:00год. під час виниклого конфлікту місцевий житель с.Катеринівка ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_8 та кулаком своєї правою руки наніс останній удар в ліву частину обличчя, від якого вона впала на асфальтне покриття та сама піднятися не змогла, допомогу надала їй ОСОБА_13 . Також при вказаних слідчих експериментах проводилась фото фіксація, з доданої фототаблиці до даних протоколів, вбачається, що всі зазначені свідки вказали аналогічний механізм нанесення удару потерпілій та його локалізацію кулаком правої руки в ліву частину щелипи(т.1 а.с.152-156, 157-161, 162-166);

- відповідно до довідки №95 лікаря Сахновщанської ЦРЛ ОСОБА_35 , вона видана в тому що ОСОБА_3 , 1990 року народження, яка мешкає в с.Катеринівка, зверталась до лікаря травматолога 11.05.20218 року о 10:30год. з приводу травми, яку вона отримала 10.05.2018 року близько 20:00год. При зверненні було встановлено попередній діагноз: забій м`яких тканин обличчя, рана губи зліва, ЗЧМТ під питанням(т.1 а.с.112);

- отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілою також підтверджується і записами цього ж лікаря травматолога Сахновщанської ЦРЛ ОСОБА_35 в амбулаторній картці, відповідно до яких 11.05.20218 року о 10:30год. до нього на прийом звернулась ОСОБА_3 з приводу травми, яку вона отримала 10.05.2018 року близько 20:00год. пояснивши, що її спричинив сусід ОСОБА_12 , а саме ударив правою рукою в ліву частину обличчя, в щелипу. При зверненні було встановлено попередній діагноз: забій м`яких тканин обличчя, рана губи зліва, ЗЧМТ під питанням. Також були прописані ліки для лікування(т.1 а.с.50-51).

Допитаний в якості свідка вказаний лікар-травматолог Сахновщанської ЦРЛ ОСОБА_36 в судовому засіданні підтвердив інформацію, зазначену у вказаній довідці та запис в амбулаторній картці, пояснивши що дійсно ОСОБА_8 зверталась до нього 11.05.2018 року о 10-30год. за обставин, зазначених у даних документах, а саме скаржилась на болі у обличчя та голови, повідомивши, що 10.05.2018 року близько 20-00год. її побив сусід ОСОБА_12 . Це було само звернення, він її оглянув, наявні тілесні ушкодження описав в довідці та виписав відповідні ліки для лікування.

- відповідно до висновку експерта Красноградського МВ ХОБСМЕ №12-14/98-КР/18 від 21 травня 2018 року, на підставі даних судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_37 , 1990р.н., з урахуванням наданих медичної документації, матеріалів досудового розслідування, експерт прийшов до висновків, що у неї виявлені крововиливи ясен в ділянці 3-го зуба на верхній щелепі зліва та на слизовій оболонці верхньої губи, забій м`яких тканин обличчя, рана губи зліва.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від ударної дії тупого твердого предмету, можливо в час та при обставинах на які вказує потерпіла в протоколі проведення слідчого експерименту. По ступеню тяжкості вказані ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень(т.1 а.с.131-132).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_38 , яка проводила дану експертизу, стаж роботи за фахом з 2008 року, підтвердила свій висновок та пояснила, що дійсно 21.05.2018 року на експертизу з`явилася потерпіла з відповідною медичною документацією та ухвалою суду про призначення експертизи. Після чого вона її опитала з приводу механізму та локалізації нанесення їй тілесних ушкоджень та оглянула наявні у неї тілесні ушкодження. Після дослідження наданих їй матеріалів, які зазначені у висновку та особистому допиті потерпілої, вона зробила зазначений висновок експертизи №12-14/98-КР/18 від 21 травня 2018 року. При цьому всі наявні у потерпілої тілесні ушкодження, а саме механізм, локалізація та строк їх утворення, цілком та повністю співпадали з тими показами, які потерпіла надавала їй, як експерту та ті які вона надавали при слідчому експерименті.
В судовому засіданні після дослідження даного висновку експерта та його допиту, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував ймовірну наявність та локалізацію наявних у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, пояснюючи, що вони могли утворитися від ненавмисних його дій, а саме при захисті, коли він «викинув руку на отмаш» за зачепив потерпілу.

Також ніяких зауважень чи заперечень з приводу достовірності даного висновку, обвинувачений ОСОБА_7 не висловлювала і при ознайомленні з висновком, після проведення даної експертизи під час досудовго розслідування.

-відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №448 від 05.06.2018 року ОСОБА_7 на час проведення експертизи страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
За таких обставин, аналізуючи вищенаведені покази потерпілої, свідків, а також інші надані та досліджені докази в їх сукупності, оцінюючи їх належність і допустимість, а також їх достатність і взаємозв`язок, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у нанесенні ним 10.05.2018 року близько 20-00год. одного умисного удару правою рукою в ліву частину обличчя потерпілої ОСОБА_3 за наведених вище обставинах у вироку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При цьому до показів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вказаний удар правою рукою в обличчя потерпілої він наніс не навмисно, а в процесі захисту, коли «викинув руку на отмаш та удар був нанесений зовнішньою частині долоні, а не кулаком», суд відноситься критично, виходячи з наступного.
Так, через кілька хвили після вказаних подій, що відбулися 10.05.20218 року близько 20-00год., з даного приводу були викликані працівники поліції, де в телефонному повідомлені на лінію «102», заявник мати потерпілої ОСОБА_8 повідомила саме про навмисне побиття її доньки; по приїзду працівників поліції, потерпіла ОСОБА_8 в протоколі про прийняття заяви про вчинення злочину, який був складений о 20-40год., тобто через 40хв. після фактичного нанесення їй удару та виклику працівників поліції, потерпіла також зазначила саме про навмисне нанесення їй удару, зазначивши конкретний механізм та локалізацію удару, а саме що удар був нанесений кулаком правої руки в ліву частину її обличчя(щелипи); аналогічний механізм та локалізацію нанесення їй тілесних ушкоджень потерпіла пояснила та показала наступного ж дня 11.05.2018 року при проведенні слідчого експерименту за її участю; такі ж самі обставини ОСОБА_3 повідомляла лікарю травматологу при звернення до Сахновщанської ЦРЛ 11.05.2018 року та такі ж пояснення надавала і судмедексперту при проведенні експертизи та огляду її експертом 21.05.2018 року, а в подальшому надала аналогічні покази під час судового розгляду в судовому засіданні.
Таким чином, суд вважає свідчення потерпілої в цій частині послідовними логічними та такими, що узгоджуються з іншими заслуханими показами свідків та дослідженими доказами в судовому засіданні, оскільки всі інші свідки при слідчому експерименті 19.06.2018 року надали аналогічні свідчення та показали такий же самий механізм та локалізацію нанесення удару, який був нанесений саме кулаком прямо в обличчя, а не зовнішньою частині долоні, як пояснював ОСОБА_7 в судовому засіданні.
Крім того, вказану версію обвинуваченого, не підтвердив і жоден з допитаних свідків в судовому засіданні, оскільки свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні надавали свідчення саме про навмисний удар кулаком потерпілій ОСОБА_8 ; свідок ОСОБА_26 пояснила в суді, що вона бачила, як її чоловік ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_10 від чого вона присіла, однак чим саме і як він наніс удар вона не може пояснити, т.я. це вона бачила із-за спини свого чоловіка; свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_39 пояснили, що бачили сам конфлікт та нанесення удару ОСОБА_40 в обличчя потерпілій ОСОБА_8 , однак яким саме чином та якою рукою це відбулося, конкретно пояснити не можуть, оскільки вони знаходились на значній відстані він місця конфлікту близько 40 метрів, а по друге в зв`язку зі спливом певного часу, вони не пам`ятають конкретні факти, оскільки вказані події відбувалися в травні 2018 року, а їх допит в суді відбувся через рік - в травні 2019 року.
З урахуванням наведеного та дослідження всіх доказів по справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

При цьому в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-якого доказу в підтвердження вказаного факту, окрім пояснень заявника, в матеріалах кримінального провадження, наданих суду для дослідження, не мається (висновки лікарні чи експертів), не надано таких стороною обвинувачення і в судовому засіданні.

Сам ОСОБА_7 також заперечував факт перебування 10.05.2018 року в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд виключає з обвинувачення той факт, що в момент скоєння даного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також ст.65 КК України передбачає, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, одружений, має неповнолітню дитину.

Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом також не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; думку потерпілої, і вважає покарання ОСОБА_7 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.

Міра запобіжного заходу, обвинуваченому не обиралась.

Речові докази та документально підтверджені судові витрати по справі відсутні.

Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди, пов`язаної з нанесенням їй тілесних ушкоджень в розмірі 10000грн. та 234грн. матеріальних збитків, витрачених на лікування, то суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 даний позов не визнав та пояснив, що оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, т.я. вказаний удар він наніс ОСОБА_3 ненавмисно, то і підстави для відшкодування моральної та матеріально шкоди відсутні.

При цьому, згідно з положеннями ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати витрати на придбання ліків і моральну шкоду.

Так, в матеріалах справи мається товарний чек №5 від 11.05.2018 року на придбання ліків потерпілою, які їй виписав лікар-травматолог при зверненні до лікарні на суму 234грн., які і підлягають стягненню з ОСОБА_41 (т.1 а.с.50-52).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.5 ППВСУ від 31.03.1995 №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

У п.9 вказаної постанови Пленуму роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З точки зору закону, вимога позивачки щодо стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про відшкодування матеріальної шкоди - в разі доведення обґрунтованості вимог цивільного позивача щодо стягнення на його користь відшкодування за 1200 ЦК України, належить стягнути і моральну шкоду.

Таким чином дослідивши матеріали справи та враховуючи, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_3 завдано моральних та фізичних страждань, які виразилися у зміні звичайних правил життя та поведінки, наявність фізичного болю, порушення душевного спокою, моральним приниженням. Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_3 у розмірі 5000грн.

Поряд з цим, відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, за умови, що обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності.

Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, а сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Правилами ч.3 ст.288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст.49 КК України строків давності.

В тому випадку якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України звільняє від нього засудженого.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст.49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання.

З огляду на це положення закону, в судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_7 судом було роз`яснено підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК, а також положеня ст.ст.285-288 КПК України, на що обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що добре розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав та своє право заперечувати проти цього та проти закриття провадження у справ на підставі ст.49 КК України. При цьому, оскільки він повністю не визнає свою винуватість т.я. вважає що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України він заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а вважає за необхідне ухвалити стосовно нього виправдувальний вирок.

Таким чином оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , щодо якого є підстави звільнення від кримінальної відповідальності, заперечував проти цього, то судове провадження було проведено в повному обсязі в загальному порядку, під час якого його вина за ч.1 ст.125 КК України була доведена та встановлена в судовому засіданні, останній визнаний винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає відповідне покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України звільняє від нього засудженого.

Для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з цих підстав, у суду маються всі підстави, оскільки 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, наразі є кримінальним проступком, виходячи з положень ч.2 ст.12 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Як слідує з п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України, передбачене максимальне покарання у вигляді виправних робіт, тобто менш сурове, ніж обмеження волі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, що є 10.05.2018 року, тобто, на час ухвалення даного вироку, сплило більше 2 років, а значить закінчився строк давності, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 необхідно звільнити від покарання, призначеного за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.285-288, 373-376 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 150(сто п`ятдесят)годин громадських робіт.

Згідно ст.74 КК України, ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000135 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.05.2018 року - закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_42 на користь потерпілої ОСОБА_3 суму відшкодування матеріальної шкоди 234грн. та моральної шкоди в розмірі 5.000грн., а всього 5234(п`ять тисяч двісті тридцять чотири)грн. 00коп.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: