Провадження № 1-кс/638/2660/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
при участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003565 від 08 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що У провадженні СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003565 від 08 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 08.11.2020 о 13-44год. Було фактично затримано ОСОБА_4 , який здійснював збут наркотичного засобу канабіс на території Шевченківського району м. Харкова. В подальшому, в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул.. Балакірєва, 3-А у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено згортки із наркотичним засобом канабіс, які останній збував шляхом розкладання закладок, а також мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , який останній використовував у своїй злочинній діяльності , а саме за допомогою якого останній повідомляв оператора магазину про місця розкладених закладок із наркотичними засобами.

Враховуючи те, що вказаний мобільний телефон використовувався ОСОБА_4 у своїй злочинній діяльності та міг зберегти у собі сліди вчинення останнім кримінального правопорушення, мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 визнано в якості речового доказу.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

В судове засідання слідчий надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.
Речі в правовому розумінні відрізняються від інших об`єктів матеріального світу здатністю задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями. Сліди злочину, як матеріальні об`єкти, є речовими доказами, але вони не мають споживчої цінності й у зв`язку із цим не можуть бути визначені як речі. Отже, визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, а лише вказує на його речове походження.
Речові докази, які не містять сукупності вищенаведених ознак мають вилучатись та зберігатись в порядку, визначеному Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою Наказом від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125 у суворій відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Задовольняючи клопотання, суд виходить з того, що для всебічного дослідження всіх обставин справи та отримання доказів необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , оскільки вказаний предмет є носієм слідів, що можуть містити відомості про ознаки вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 170-175, 369-372, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003565 від 08 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , який вилучений 08.11.2020р. в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, б. 3-А, з метою запобігання можливості здійснення їх відчуження та розпорядження ними, а також з метою забезпечення збереження речових доказі в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя