Справа № 561/1055/19 Провадження №11-кп/802/910/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.09.2020 задоволене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого вважає її незаконною. Вказує, що лише ступінь тяжкості інкримінованого її підзахисному кримінального правопорушення не може слугувати єдиною підставою для застосування до нього виняткового запобіжного заходу. Посилається на те, що всупереч ч.4 ст.183 КПК України слідчим суддею не визначений розмір застави і наведені мотиви такого рішення. З огляду на наведене просить ухвалу місцевого суду скасувати і постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та основні доводи апеляційної скарги, захисника, яка апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі та просила скасувати ухвалу суду і застосувати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив і просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст.197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану ОСОБА_8 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні № 0000180 від 08 серпня 2019 року ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який за ступенем тяжкості належать до категорії особливо тяжких, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений раніше судимий. У матеріалах провадження відсутні будь-які відомості, які свідчили б про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.
Також під час судового розгляду встановлено, що з 08 серпня 2019 року обвинувачений перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Зарічненська ЦРЛ», однак 11 серпня 2019 року самовільно залишив заклад охорони здоров`я, знаючи, що є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Будучи належним чином повідомленим про призначені слідчі дії, не з`явився 12 серпня та 13 серпня 2019 року до Зарічненського ВП та не повідомив слідчого чи прокурора про залишення закладу охорони здоров`я, а також не надав відомостей, що підтверджують місце його фактичного перебування.
У зв`язку із наведеним, 14 серпня 2019 року слідчим суддею Зарічненського районного суду Рівненської області за клопотанням прокурора винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу до Зарічненського районного суду Рівненської області для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яку органом досудового розслідування виконано 16 серпня 2019 року і затримано ОСОБА_8 в приміщенні КП «Колківська районна лікарня».
Вищевикладене свідчить про те, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Таким чином, апеляційний суд вважає, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Що стосується апеляційних доводів захисника про те, що продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, місцевий суд всупереч ч.4 ст.183 КПК України не визначив розмір застави, на думку апеляційного суду, вони не ґрунтуються на законі.
Згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Із клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 вбачається, що на розгляді Кузнецовського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000180 від 08.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за фактом вчинення 08 серпня 2019 року групою осіб нападу на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житловий будинок потерпілих.
Апеляційний суд доходить висновку, що вимоги кримінального процесуального законодавства були дотримані місцевим судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 без змін.

Головуючий

Судді