Справа № 207/4251/15-к
Провадження № 1-кп/209/212/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за 0000916, відносно обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 162 КК України
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, працював в Дніпродзержинському управлінні по експлуатації газового господарства, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше був засуджений:

- 27 червня 2008 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 14 квітня 2009 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто покарання, призначене вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2008 року і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився із місць позбавлення волі 25 червня 2011 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 162 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк застосування якого продовжувався судом до 19 червня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , обгрунтовуючи його тим, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, і на даний час існують ризики передбачені 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України:

- переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину і усвідомлює відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини;

- незаконного впливу на потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час не надали показань, оскільки ОСОБА_9 знає про місце їх мешкання, перебування, у зв`язку з тривалим проживанням та спілкуванням з потерпілими і свідками, має уявлення про їх звички та круг знайомств;

- вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_9 не має постійного місяця мешкання, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння тяжких кримінальних правопорушень, на сьогоднішній день обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінальних правопорушень, що свідчить про стійку асоціальну поведінку обвинуваченого та надає можливість стверджувати про існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.

Прокурор вважає, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам, а тримання його під вартою у повній мірі буде відповідати меті, з якою застосовується цей винятковий вид запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримувала заявлене клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Наполягає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не зможе забезпечити запобігання вказаним нею ризикам.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх представник адвокат ОСОБА_8 підтримували клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він тривалий час перебуває під вартою. За замах на вбивство не може бути призначено більше двох третин покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією п.1 ч.2 ст. 115 КК України. З урахуванням «Закону Савченко» ОСОБА_9 майже відбув таке покарання, оскільки з липня 2015 року знаходиться під вартою. Вважає, що прокурором не доведено наявність вказаних у клопотанні ризиків щодо ухилення обвинуваченого від суду, можливого впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Просить застосувати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання його матері.

Вислухавши учасників судового розгляду, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого чи свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Розглядаючи питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 162 КК України, за які може бути призначено покарання на строк до 10 років (замах на злочин передбачений п.1 ч.2 ст. 115 КК України) або довічне позбавлення волі.
ОСОБА_9 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, немає зареєстрованого місця проживання та сталих соціальних зв`язків, має не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості за раніше скоєні тяжких кримінальних правопорушень тому суд вважає, що на даний час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, суд вважає, що на даний час перестали існувати вказані прокурором ризики щодо переховування ОСОБА_9 від суду та його можливого впливу на недопитаних свідків у цьому кримінальному провадженні.

Як зазначено захисником, обвинуваченому ОСОБА_9 за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 та ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України (замах на умисне вбивство) строк покарання у виді позбавлення волі не може перевищувати двох третин максимального строку покарання у виді позбавлення, передбаченого санкцією п.1 ч.2 ст. 115 КК України, тобто не може перевищувати 10 років позбавлення волі.

Згідно абзацу першого ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року ("закон Савченко"), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В п`ятому абзаці ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року було передбачено, що у разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.
ОСОБА_9 з липня 2015 року знаходиться під вартою у цьому кримінальному провадження і до нього підлягають застосуванню положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року ("закон Савченко").
Таким чином, на даний час обвинувачений ОСОБА_9 майже відбув покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначено йому в разі доведення його обвинувачення у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 162 та ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України і у нього немає сенсу переховуватися від суду чи впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
На думку суду, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж трмання під вартою не забезпечить запобіганню вказаного вище ризику щодо можливості скоєння ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення.
З урахуванням зазначеного вище суд вважає можливим змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Змінити раніше обраний відносно обвинуваченого за ч.1 ст. 162 та ч. 3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на строк шістдесят днів до 13 серпня 2020 року, заборонивши йому з 21 години до 06 години залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з під варти негайно в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 в період застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Дніпродзержинської місцевої прокурорів - прцесуальних керівників у кримінальному провадженні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3