ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4290/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 12.06.2020, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0005054, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -
встановив:
21 грудня 2020 року заявником поштовим зв`язком до Дарницького районного суду м. Києва надіслано скаргу голови правління ОСББ «26-і» ОСОБА_3 , в якій він просив скасувати постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 12.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0005054 від 12.05.2017, розпочатого за заявою ОСОБА_3 про те, що виконуючи повноваження Голови Правління ОСББ «26-і» 26 квітня 2017 року під час проведення Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_6 отримав удар, що завдало йому фізичного болю, в чому вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 126 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що постановою від 12 червня 2020 року слідчим закрито кримінальне провадження, посилаючись на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

18 грудня 2020 року скаржник отримав постанову про закриття кримінального провадження від 12 червня 2020 року, разом з супровідним листом від 11.12.2020 № 22596/125/48-2020 (відправлено з відділення пошти 14.12.2020).

Однак, з рішенням слідчого скаржник не погоджується, з наступних підстав.

Основним аргументом слідчого при закритті кримінального провадження послужило те, що Скаржником не надані документи з історії хвороби та посилання на наявність іншого кримінального провадження.

У заяві про кримінальне правопорушення від 11.05.2017 та в Протоколі допиту потерпілого, Скаржником повідомлялось про те, що ОСОБА_6 наніс удар Голові Правління ОСББ «26-і», без завдання тілесних ушкоджень, що є ознаками злочину, передбаченого ст. 126 КК України.

Тоді як слідчий кваліфікує дії ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 125 КК України, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Тобто, слідчий вимагає від скаржника документи, які б підтвердили неправильну кваліфікацію, зокрема, довідки лікарів, виписки з історії хвороби.

Хоча, про неправильну кваліфікацію повідомлялось заявою від 13 липня 2018 року № 140, скаргою на недотримання розумних строків від 03 квітня 2019 року № 80 до процесуального прокурора.

Скаргою на недотримання розумних строків від 11 червня 2019 року № 126 процесуальному прокурору прохалось активізувати досудове розслідування.

Однак, жодних дій до проведення досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 126 КК України не вчинено.

Досудове розслідування слідчим не проводилось. В межах розслідування слідчим лише допитано скаржника та деяких мешканців будинку, які були присутні на Загальних зборах.

Відтак, слідчим не встановлені обставини справи, чим порушено принцип законності під час здійснення кримінального провадження.

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий посилається на наявність іншого кримінального провадження, без зазначення, яким чином його наявність впливає на розслідування даного кримінального провадження.

У матеріалах кримінального провадження № 0005054 відсутні будь-які відомості про стан розслідування іншого кримінального провадження, чи встановлені там винні особи, чи триває там досудове розслідування наразі.

Тобто, слідчий аргументує необхідність закриття кримінального провадження посилаючись на власні здогадки та припущення.

27 грудня 2019 року слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 вже приймалось рішення про закриття зазначеного кримінального провадження, з аналогічних підстав (постанова про закриття кримінального провадження від 27.12.2019) та оскаржуваної постанови є ідентичними).

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.05.2020 постанова про закриття кримінального провадження від 27.12.2019 скасовувалась через те, що в ній не викладені обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, не наведені мотиви прийняття такого рішення.

Однак, з часу скасування постанови про закриття кримінального провадження від 27.12.2019, слідчим взагалі не враховані вимоги слідчого судді, не проведено жодної слідчої дії, не винесено жодного процесуального рішення.

Оскільки досудове розслідування не проводилось, тому, рішення про закриття кримінального провадження є поспішним та необґрунтованим.

У судовому засіданні скаржник та його адвокат вимоги скарги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту скарги.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином, проте надали на вимогу суду матеріали кримінального провадження № 0005054 від 12.05.2017 для огляду у судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у розпорядженні суду матеріалів.

Заслухавши скаржника, його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Приписом ч.1 ст. 24 КПК України гарантовано право кожному на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, обов`язок доказування правомірності закриття кримінального провадження лежить на особі, якою винесене процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

Доказів одержання скаржником копії вищевказаної постанови в матеріалах провадження не містять, а отже встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Отже, дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.

Вказане кримінальне провадження було внесене до ЄРДР 12.05.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР послужила заява ОСОБА_3 про те, що 26.04.2017 приблизно о 20 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна буд. 26 "І" ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 ..

12 червня 2020 року слідчим слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий послався на те, що ОСОБА_3 повідомив, що в ході виниклого конфлікту ОСОБА_6 , наніс йому удар, що спричинив фізичний біль, проте чи були наявні тілесні ушкодження від даного удару, останній не повідомляв, не надав жодних підтверджуючих документів (довідок лікарів, виписки з історії хвороби) та за допомогою лікарів, медичних закладів з даного приводу не звертався. Крім того, відповідно до витягу з ІАПС "Армор" відносно ОСОБА_3 30.04.2017 Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві були внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, а враховуючи те, що ОСОБА_3 із заявою до Дарницького УП ГУНП у м. Києві звернувся через значний проміжок часу після події, а також після внесення відносно нього відомостей до ЄРДР, можна дійти висновку, що останній таким чином, намагається вплинути на ОСОБА_6 , який є потерпілим в іншому кримінальному провадженні.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, слідчий суддя керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, доступ до правосуддя, розумні строки тощо.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За приписом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що у цьому кримінальному провадженні слідчий неодноразово приймав рішення про його закриття, які подальшому скасовувались процесуальними керівниками.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодні слідчі дії у цьому кримінальному провадженні взагалі слідчим не проводилися, а саме кримінальне провадження складається здебільшого з копій постанов про закриття вказаного кримінального провадження та протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 та протоколів допиту ряду свідків події того дня.

Вісім разів починаючи з 2017 року після чергового скасування постанови слідчого процесуальні керівники Київської місцевої прокуратури №2 надавали слідчому письмові вказівки про проведення низки слідчих, негласних (розшукових) та інших процесуальних дій для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі, проте жодних відомостей про виконання наданих прокурором вказівок в наданих суду матеріалах досудового розслідування немає.

Вищевикладені обставини свідчать про неправильність і неповноту досудового розслідування і як, наслідок, невідповідність оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для її скасування.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов до переконання, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні фактично не проводилось, а висновок слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасним і таким, що не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування та не відповідає вимогам ст.ст. 2, 9 КПК України, а також наведеній практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 26, 303, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу-задовольнити.

Постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 12.06.2020, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0005054, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: