ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/732/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/325/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою залишено без змін та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 обраний ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.03.2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2020 року.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу, допитати потерпілого ОСОБА_9 . Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала винесена незаконним складом суду та з порушенням КПК України, оскільки суддя ОСОБА_1 приймала участь в розгляді даного провадження на стадії досудового слідства і нею було винесено ряд ухвал, в зв`язку з чим ним було заявлено відвід судді, який не вирішено, а натомість суддя видалилась до нарадчої кімнати і після виходу постановила оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання його під вартою. Зазначає також, що його було позбавлено права виступати в судових дебатах та заявляти клопотання про допит свідків і потерпілих для встановлення фактів та обставин його незаконного впливу на зазначених осіб. Вважає, що прокурором не доведено у повному обсязі наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що в свою чергу унеможливлює застосування будь-якого запобіжного заходу. Також стверджує, що слідчим було підроблено дату повідомлення його про підозру, а саме 01.03.2016р., оскільки цього дня він був відсутній на території України, а справжня дата повідомлення про підозру є 27.03.2020р. Додатково стверджує про порушення прокурором при складанні обвинувального акту, а також, що його було затримано за ухвалою суду, яка не мала законної сили. Вважає, що дане кримінальне провадження відносно нього за ч.2,3 ст.185 КК України (головуюча суддя ОСОБА_1 ) з провадженням відносно нього за ч.2 ст.307 КК України (головуючий суддя ОСОБА_10 ) ухвалою Кременецького районного суду від 11 червня 2020 року об`єднане в одне, оскільки подальша ухвала цього суду про виправлення описки, якою замість об`єднати провадження вказано передати для об`єднання є незаконною і погіршує його становище, так як окремий розгляд цих проваджень може призвести до призначення покарання за сукупністю вироків згідно ст.71 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується за ч.2,3 ст.185 КК України.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, суддя своє рішення мотивував тим, що ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу та які існували під час продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду не відпали, продовжують існувати, а всі обставини, які стосуються особи обвинуваченого досліджувались при обранні запобіжного заходу та при його продовженні не змінились. Також обставини, які б передбачали застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні прокурора обставини правильно оцінені судом першої інстанції як такі, що підтверджують існування ризиків того, що у разі не продовження судом строків дії попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни на більш м`який із запобіжних заходів, неможливо запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, що продовжують існувати.

Зі змісту ухвали суду та матеріалів провадження вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований у зв`язку з тим, зокрема, що існували передбачені ст.177 КПК України ризики, в тому числі ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений перебував у міжнародному розшуку, незаконного впливу на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне провадження.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики продовжували існувати.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо процесуальних порушень при складанні обвинувального акту, затриманні обвинуваченого та повідомленні про підозру стосуються оцінки доказів з точки зору їх допустимості, тобто тих питань які має вирішити суд за результатами судового розгляду при постановленні обвинувального чи виправдувального вироку, а не на даному етапі судового розгляду.

Крім того, КПК України визначає окрему процедуру оскарження пред`явленої підозри на досудовому розслідуванні, а тому вимоги про її перевірку під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу в ході судового розгляду не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги, що ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу винесена незаконним складом суду є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000052 від 30.01.2016р., відносно ОСОБА_7 за ч.2,3 ст.185 КК України передано судді Кременецького районного суду ОСОБА_1 . З журналу судового засідання та його звукозапису вбачається, що 21 серпня 2020 року в усній формі оголосив про наявність, на його думку, підстав для відводу судді ОСОБА_1 . Після того, як суд роз`яснив обвинуваченому, що визначені законом підстави, які на його думку перешкоджають участі судді ОСОБА_1 в цьому судовому розгляді, необхідно викласти в письмовій заяві, яка відповідно до вимог ст.35 КПК України буде передана на розгляд відповідному судді, та заслухав думку захисника, яка просила надати час для складання такої заяви, суд перейшов до розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Як вбачається з матеріалів провадження на час подання розгляду цього клопотання до суду не надходила належним чином обґрунтована заява сторони захисту про відвід судді, а тому доводи обвинуваченого про неможливість розгляду клопотання прокурора головуючим суддею ОСОБА_1 є безпідставними.

Крім того, як встановлено в ході апеляційного розгляду, заява про відвід судді ОСОБА_1 була розглянута 09 вересня 2020 року іншим суддею Кременецького районного суду і в задоволенні відводу відмовлено. Як вбачається з ухвали від 09 вересня 2020 року заява про відвід подана обвинуваченим 26 серпня 2020 року.

Доводи обвинуваченого про порушення його права на виступ в судових дебатах не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, яким не передбачено проведення судових дебатів при розгляді клопотання сторін, в тому числі і клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Наведені в доповненнях до апеляційної скарги доводи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2,3 ст.185 КК України (головуюча суддя ОСОБА_1 ) було об`єднане з провадженням відносно нього за ч.2 ст.309 КК України (головуючий суддя ОСОБА_10 ) є безпідставними, оскільки ухвалою від 24 червня 2020 року у справі за ст.309 КК України (головуючий суддя ОСОБА_10 ) виправлено описку в ухвалі Кременецького районного суду від 11 червня 2020 року та вказано про передачу матеріалів справи за ст.309 КК України іншому складу суду для вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень.

Доводи про незаконність такого рішення є безпідставними, оскільки за змістом ст.334 КПК України вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень віднесено до повноважень того складу суду, який вже здійснює судове провадження, а не того суду який передає кримінальне провадження для їх об`єднання.

Інших доводів які би спростовували наведені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати, в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону, ґрунтується на наданих суду матеріалах провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 424 КПК України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.7,9,404-419,424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий

Судді