Справа № 472/664/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2019 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеному 14.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Веселинівського районного суду знаходиться справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заявив клопотанням про зміну місця зберігання речового доказу, зокрема транспортного засобу марки "NISSAN MAXIMA" д/з НОМЕР_1 на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду від 18 квітня 2017 року.

В обгрунтування клопотання захисник ОСОБА_8 зазначив, що досудове слідство по даному кримінальному провадженні завершено, а судовий розгляд перебуває на стадії завершення, проведені експертизи по справі. Тривале зберіганя вказаного транспортного засобу викликає об`єктивне занепокоєння у власника майна, щодо дотримання належних умов його зберігання та можливої розкомплектації.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про зміну місця зберігання речового доказу,вказавши, що арешт накладено обґрунтовано, підстав для зміни місця зберігання речового доказу не має. Крім того, прокурор зазначив, що арешт накладений, крім інших підстав, також з метою забезпечення цивільного позову та є речовим доказом по даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_6 зепечечував проти задоволення клопотання, оскільки вважають його, безпідставним та необгрунтованим.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Положеннями ст. ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні їх вартості, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції").
Згідно постанови КМ України № 1104 від 19.11.2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» визначено порядок передачі та зберігання речових доказів.
В п. 5 вказаної постанови зазначено, що умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. При цьому зазначено, що забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що основною метою збереження речових доказів, є запобігання їх знищенню чи псуванню, збереження основних ознак та властивостей речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду від 18 квітня 2017 року накладено арешт на автомобіль-марки "NISSAN MAXIMA" д/з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .

За наведених обставин, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення і арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду від 18.04.2019 року обґрунтовано, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України.
Однак суду захисником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 не надано жодних доказів про неналежні умови зберігання арештованого майна.
За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання про зміну місця зберігання речового доказу, а саме транспортного засобу, який є речовим доказом у кримінальному провадженні є передчасним та задоволенню не підлягає, оскільки в подальшому може виникнути необхідність проведення додаткових досліджень даного речового доказу.Питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Тому, вказане питання вирішуватиметься судом за наслідком розгляду усіх здобутих у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності та вирішення справи по суті.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 170, 173, КПК України ,суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну місця зберігання речового доказу, закрема "NISSAN MAXIMA" д/з НОМЕР_1 у кримінальному проваджені 0000197 від 13.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_1