Справа №949/359/20
Провадження №1-кп/949/146/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000107 від 07 березня 2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:
07 березня 2020 року близько 02 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_5 з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому один удар кулаком в область обличчя та один удар лівою ногою в область щелепи, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна верхньої губи, травматичного сколу (під перешийком) 1 зубу (переднього різця) верхньої щелепи зліва (із крововиливами в ясневу тканину в межах ушкодженого зубу), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 47 + медичні документи від 11 березня 2020 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 07 березня 2020 року в с.Велюнь Дубровицького району Рівненської області наніс ОСОБА_5 , з яким у нього виникла суперечка, один удар рукою по обличчю та один удар ногою в ділянку обличчя. При обранні міри покарання, погоджується з думкою прокурора.

До початку судового засідання потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримавши покази, надані в попередньому судовому засіданні, при обранні міри покарання покладається на розсуд суду. В судовому засіданні 23.09.2020 року потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 07 березня 2020 року в нічну пору доби на вулиці в с.Велюнь Дубровицького району Рівненської області при зазначених в обвинувальному акті обставинах, у нього з ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого останній наніс йому зазначені тілесні ушкодження. На даний час ОСОБА_4 лише частково відшкодував витрати на лікування.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 визначеної ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та наявність обтяжуючої покарання обставини. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, та вважає необхідним й достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат на залучення експертів немає.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді 160 (ста шістесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1