УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 січня 2021 рокум.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0000477 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання від вартою, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року оголошено розшук та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою
06 січня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано працівниками Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.
06 січня 2021 року прокурор Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав до суду клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке він підтримав в судовому засіданні та вказав, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, був оголошений в розшук у зв`язку з тим, що не з`являвся до суду, був відсутній за місцем свого проживання і місце його перебування встановлено не було. Існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , залишаючись на волі, може ухилитися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просили суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого приходить до наступного:
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Зокрема, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 14.09.2020 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук у кримінальному провадженні за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що також свідчить про неналежну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості обвинуваченого і його поведінки.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 24 квітня 2020 року, 30 квітня 2020 року та 29 травня 2020 року обвинувальні акти за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України направлені до Сарненського районного суду для розгляду по суті, він раніше судимий, оголошений в розшук, враховуючи відсутність стійких соціальних зв`язків, він не одружений, а також обставини та характер вчинення злочину, у якому обвинувачується, його суспільну небезпечність, наявні реальні ризики передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам,суд прийшов до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Дані, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні.
Як визначено в ч.3 ст.183 КПК України ,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи, що даний злочин є нетяжким, вчинений повторно, а тому суд визначає розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183,194,314-315 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Сарни, українцю, громадянину України, не працюючому, не одруженому, раніше судимому, прож. в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 05 години 00 хвилин 06 січня 2021 року до 05 години 00 хвилин 06 березня 2021 року.
Визначити місцем тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - Державна установа «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).
Визначити ОСОБА_4 розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорок п"ять тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити до 06 березня 2021 року.
У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1