Справа № 598/1793/18
провадження № 1-кп/598/25/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2020 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 26 липня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, фізична особа-підприємець, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

встановив:

22 липня 2018 року приблизно 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебувала у своїй квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_2 та в цей час до неї прийшов ОСОБА_6 . Надалі, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на грунті нажитих протягом життя неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 .. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 , 22 липня 2018 року приблизно 16 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, умисно правою рукою, а саме ліктьовою частиною наніс удар ОСОБА_4 в область лівої половини грудної клітки. В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.

Такі умисні дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України, як за ознаками умисного завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що дійсно він, 22 липня 2018 року приблизно 16 години, прийшов разом із сином ОСОБА_7 до квартири ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , де остання знаходилась разом із своєю дочкою ОСОБА_8 , щоб подивитись будинкову книгу. Коли вона ОСОБА_4 дала йому будинкову книжку, він вийшов у коридор, щоб подивитись документи, оскільки був без окулярів і нічого не бачив, але ОСОБА_4 та її дочка одразу почали голосно кричати. Тоді він дав будинкову книгу сину, який пішов з нею до автомобіля. Він був впевнений, що це книга його матері і те, що хата вже переписана не знав. Неприязні відносити між ними носять довготривалий характер, але того дня ніякого конфлікту між ними не було. Після чого, в них відбулась розмова під час якої ОСОБА_8 почала виганяти його з квартири, в цю суперечку втрутилась ОСОБА_4 і він на підвищених тонах відповідав їм, тілесних ушкоджень він нікому не завдавав. Потім ОСОБА_8 сказала вийти з квартири і він вийшов.

Встановлені судом обставини, що ОСОБА_6 , умисно завдав удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень підтверджуються наступними доказами: показами потерпілої, свідків, заявою ОСОБА_8 , заявою ОСОБА_4 , довідкою №1735 від 28.08.2018р., довідкою №957/01-5 від 05.09.2018р., довідкою №944/01-5 від 31.09.2018р., копією листка непрацездатності серії АДР №151704, протоколами проведення слідчого експерименту від 22.09.2018р. та іншими зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами.

Зокрема, допитана в суді потерпіла ОСОБА_4 показала, що 22 липня 2018 року приблизно 16 години вона перебувала за місцем свого проживання разом із дочкою ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , коли у квартиру зайшов ОСОБА_6 який є рідним братом її чоловіка та його син ОСОБА_7 для того, щоб ознайомитись із документами на будинок, що знаходиться в смт.Вишнівець, у якому проживає його матір. Коли зайшовши у квартиру її дочка надала на його вимогу будинкову книгу та паспорт громадянина України на ОСОБА_9 він взявши дані документи, почитав їх і сказав, що вони будуть знаходитись там де він захоче. Після чого, ОСОБА_6 стрімко почав бігти в сторону вихідних дверей, разом із документами в руках, де стояв його син ОСОБА_7 .. В подальшому, дані документи він передав в руки сину ОСОБА_7 , після чого останній вибіг із квартири і вона з дочкою хотіла їх наздогнати, але в проході вихідних дверей стояв ОСОБА_6 , який закривав собою вихід із квартири, і вона попробувала проскочити крізь нього, але їй не вдалось так як ОСОБА_6 умисно правою рукою, а саме ліктьовою частиною наніс удар в область лівої половини грудної клітки, внаслідок чого вона відлетіла в сторону стіни і сильно вдарилась об неї. Після чого, вона відчула сильну фізичну біль в лівій половині грудної клітки.
Свідок ОСОБА_8 будучи допитаною в суді показала, що 22 липня 2018 року приблизно 16 години вона перебувала за місцем свого проживання разом із матір`ю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , коли у квартиру зайшов ОСОБА_6 який є рідним братом її померлого батька та його син ОСОБА_7 для того, щоб ознайомитись із документами на будинок, що знаходиться в смт.Вишнівець, у якому проживає його матір. Коли йому надали будинкову книгу та паспорт громадянина України на ОСОБА_9 , він взявши дані документи, почитав їх і сказав, що вони будуть знаходитись там де він захоче. Після чого, ОСОБА_6 стрімко почав бігти в сторону вихідних дверей, разом із документами в руках, де стояв його син ОСОБА_7 .. В подальшому, дані документи він передав в руки сину ОСОБА_7 , після чого останній вибіг із квартири. Вона разом із матір`ю хотіла їх наздогнати, але в проході вихідних дверей стояв ОСОБА_6 , який закривав собою вихід із квартири, мати попробувала проскочити крізь нього, але їй не вдалось так як ОСОБА_6 умисно правою рукою, а саме ліктьовою частиною наніс їй удар в область лівої половини грудної клітки, внаслідок чого мама відлетіла в сторону стіни і сильно вдарилась об неї. Після чого, мати відчула сильну фізичну біль в лівій половині грудної клітки.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується письмовими доказами дослідженими судом.

Так, заявою ОСОБА_8 підтверджено, що остання звернулась 24.07.2018р. у Збаразьке відділення поліції про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 22.07.2018р. близько 16 години 00 хвилин прийшли до квартири за адресою АДРЕСА_2 та відкрито з насильством та користуючись довірою викрали будинкову книгу та паспорт її бабусі (а.с.55).
Заявою ОСОБА_4 підтверджено, що остання звернулась 26.07.2018р. у Збаразьке відділення поліції про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 який за місцем її проживання під час словесного конфлікту штовхнув її, чим спричинив сильного фізичного болю та втрати нею працездатності (а.с.56).

Довідкою виданою Кременецькою станцією екстреної (швидкої) медичної допомоги підтверджено виклик до громадянки ОСОБА_4 на адресу АДРЕСА_2 , який був обслужений медпрацівниками Збаразької підстанції 22.07.2018р. о 16 год. 27 хв. під час якого була надана перша медична допомога (а.с.58).

Довідкою Збаразької ЦРКЛ №1735 від 28.08.2018р. підтверджено те, що ОСОБА_4 зверталась до лікаря травматолога 06.08.2018 року. Діагноз забій лівої половини грудної клітки (а.с.67).

Згідно інформації №957/01-5 від 05.09.2018р. та довідки №944/01-5 від 31.08.2018р. виданої комунальним некомерційним підприємством «Збаразький центр первинної медико-санітарної допомоги» Збаразької районної ради вбачається, що після огляду, проведених лабораторних та інструментальних обстежень, консультації кардіолога та ортопеда було встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ступеня, гіпертонічний крих (22.07.2018) неускладнений. ІХС, дифузний кардіосклероз, аортосклероз. СН І ст. КВР високий. Забій лівої половини грудної клітки. Хвора була скерована на лікування в денний стаціонар амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1 м.Збаража, де отримала курс призначеного лікування з 23 по 27 липня 2018 року. Хворій на час захворювання було видано листок непрацездатності №151704 (а.с.68-70).

Протоколом проведення слідчого експерименту з фотоілюстраціями від 22.09.2018р., проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого остання показала та пояснила обставини вчинення ОСОБА_6 22.07.2018р. умисного удару правою рукою, а саме ліктьовою частиною в область лівої половини грудної клітки (а.с.72-74).

Протоколом проведення слідчого експерименту з фотоілюстраціями від 22.09.2018р., проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого остання показала та пояснила обставини вчинення ОСОБА_6 22.07.2018р. умисного удару правою рукою, а саме ліктьовою частиною в область лівої половини грудної клітки її мами ОСОБА_4 (а.с.75-78).

Допитані у суді як свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кожен окремо показали, що були понятими під час вказаних слідчих експериментів і підтвердили обставини викладені у вищезазначених протоколах проведення слідчих експериментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

До суду звернувся обвинувачений ОСОБА_6 із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор не заперечила щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності за строками давності визначено законом не як право, а як обов`язок суду.
Судом враховується те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.126 КК України, як за ознаками умисного завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, є вірною та знайшла своє підтвердження у судовому засіданні з розгляду даної справи.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. №2617-VIII.
Зазначеним Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Так, згідно ст.12 КПК України, кримінальним проступком є передбачене цим кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, ч.1 ст.126 КК України з 01 липня 2020 року визначена кримінальним законом як кримінальний проступок, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (враховуючи санкцію статті).
Обвинуваченим ОСОБА_6 вищевказане кримінальне правопорушення скоєно 22 липня 2018 року, тобто з дня його вчинення минуло понад два роки.

Судом також враховується, що від дня скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України і по даний час обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від слідства або суду та не вчинив будь-якого нового злочину, а, відтак, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, п.1 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.
Закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 26 липня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином у кримінальному провадженні залишити без розгляду.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Дана резолютивна частина ухвали суду складена, підписана і проголошена суддею 20 серпня 2020 року.

Дана повна ухвала суду складена, підписана і проголошена суддею 25 серпня 2020 року.

Суддя ОСОБА_12