Справа № 589/4390/19
Провадження № 1-кп/589/383/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2020 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 , закінчується 09 квітня 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначені ризики, на думку прокурора, підтверджуються тими обставинами, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, схильний до протиправної поведінки, що підтверджується наявністю інших кримінальних проваджень щодо обвинуваченого, а відтак зможе незаконно впливати на свідків та потерпілих, крім того, існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень, переховування від суду.

В судовому засіданні обвинувачений відмовився висловлювати свою позицію щодо заявленого прокурором клопотання.

Захисник заперечила проти продовження строку запобіжного заходу, посилаючись на наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Потерпілі не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1, п.4 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений зареєстрований в м. Тростянець Сумської області, доказів наявності у обвинуваченого належного йому на праві власності чи користування житла в м. Шостка суду не надано, як і не надано доказів наявності міцних соціальних зв`язків (родини, роботи) та наявності згоди інших осіб на перебування останнього у їх житлі під домашнім арештом.

При цьому наявність у обвинуваченого постійного доходу у вигляді пенсії не є, з урахуванням іншим даних про його особу, достатньою гарантією його належної поведінки.

За таких обставин є обґрунтованими доводи прокурора про наявність істотних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, який може ухилитися від суду, впливати на потерпілих, вчинити інший злочин.

Вказане свідчить про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи і вимагає застосування щодо обвинуваченого відповідного запобіжного заходу. (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії», та інші).

Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у кримінальному провадженні застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання доведеного ризику, що виключає можливість застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити та продовжити строк обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 331, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24-00 год 04 червня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а для особи, яка тримається під вартою, з моменту її отримання в той же строк.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3