Справа № 444/201/21
Провадження № 1-кс/444/64/2021
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

24 січня 2021 року м. Жовква
Слідчий суддя Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 розглянувши клопотання cлідчого Жовківського відділення Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, житель та зареєстрований АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні не має, не інвалід, не хворіє, працює ПП "Міранет" - вантажник, раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий мотивує клопотання наступним.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 22 січня 2021 року о 17 годині 49 хвилини ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі на вул. Івана-Франка в с. Боянець, Львівської області, в напрямку до с. Купичволя Львівської області, неподалік будинку №71, грубо порушив вимоги п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка»); 2.3 (підпункт «б» та «д»); 2.9 (підпункт «а») 10.1; та 12.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, без причин технічного характеру, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з гужовою підводою під керуванням ОСОБА_8 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , малолітній пасажир гужової підводи ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав наступні тілесні ушкодження: забій головного мозку середнього ступеня важкості, перелом основи черепа зліва, отогемолікворею зліва, забій м`яких тканин спини, які утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди 22 січня 2021 року, були небезпечними для життя в момент спричинення і по цій ознаці відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
23.01.2021 р. о 00.15 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
23.01.2021 р. на підставі достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Підстави, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується наступними матеріалами: протоколом затримання підозрюваного у порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду місця події від 22.01.2021, відповідно до якого зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та обстановку на ньому; схемою до протоколу огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; поясненням ОСОБА_8 ; довідкою КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» з діагнозом потерпілого ОСОБА_9 ; висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_5 22.01.21 перебував у стані алкогольного сп`яніння (2.34 проміле); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження у їх сукупності.
Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Таким чином докази підозри ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими, та наведені вище.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вважає, що що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому орган досудового розслідування звертається до суду з клопотанням про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку із тим, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), тому органом публічного обвинувачення було враховано наявність законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому та просить таке задоволити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав з аналогічних підстав. Просить клопотання задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили в судовому засіданні клопотання слідчого задоволити часткова, а саме відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а просять обрати домашній арешт.

Вивчивши матеріали справи надані суду, заслухавши думку учасників процесу, а саме, прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що упровадженні Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліціїГУ НП у Львівській області перебувають матеріали відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
23.01.2021 ОСОБА_5 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України № 511-550/0/4/-13 від 04.04.2013 року, запобіжні заходи, затримання у кримінальному проваджені застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Слідчому судді, суду слід врахувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Таким чином враховучи вище наведене судом встановлено, що докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими, та наведені вище; зокрема, суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке за законом карається позбавленням волі на строк до 3 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Цей злочин вчинено за обтяжуючих обставин, передбачених пунктом 1 ст. 67 КК України (вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину відносно малолітнього). Сукупність зазначених обставин може спонукати підозрюваного до спроб уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»). Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, або відмови від показань у кримінальному провадженні. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є односельчанин підозрюваного, як і свідки у даному провадженні. Зазначене дає можливість підозрюваному чинити вплив як на потерпілого і його родичів, так і на свідків шляхом їх умовляння, переконання або залякування. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).
Окрім цього, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до підозрюваного чи зменшення ризиків на даний не встановлено.
Аналіз наданих доказів об`єктивно пов`язує підозрюваного зі злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, а тому і наявності обгрунтованої підозри.
Відтак суд приходить до висновку, що у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України та вважає, що причетність підозрюваного ОСОБА_5 до даного злочину підтверджується наявними в клопотанні слідчого вищезгаданими доказами.

З врахуванням наведеного приходжу до висновку, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , аніж тримання під вартою, тобто зібрані матеріали кримінального провадження, з вищенаведеними ризиками згідно з вимогами ст. 177 КПК України, чітко вказують на те, що жоден зі більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним ризикам.
За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
В даному випадку, на думку слідчого судді, доведено всі обставини, передбачені пунктами 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_5 як тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.
Розглянувши подання, вивчивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтрималиклопотання, вважаю, що необхідно обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під-вартою на строк на 60 днів.

Разом з тим, враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, на думку суду, ОСОБА_5 слід визначити заставу.

Так, відповідно до ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, може бути обрана застава у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Із врахуванням наведеного вище, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, суд вважає, що застава в мінімальному її розмірі здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обовязків, а тому таку слід визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст. 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 24.03.2021 р.

Визначити розмір застави ОСОБА_5 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 грн. та в разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати до слідчого, прокурора чи суду згідно виклику;
не відлучатися з постійного місця проживання;
повідомляти про зміну свого місця проживання;
здати на зберігання до відповідного органу свій закордонний паспорт для виїзду за кордон.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу протягом 5-ти діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1