УХВАЛА

10 грудня 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003132 від 19.06.2020 року,

в с т а н о в и в:
В провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткомих мінімумів для працездатних осіб.
На думку прокурора, існують підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, покинути межі Рівненської області, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочини проти власності.

В судові засідання, що призначалися на 25 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року та 27 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про причини своєї неявки суду та прокурору не повідомив, хоча в телефонному режимі неодноразово повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду кримінального провадження відносно нього, у зв`язку із чим 27 жовтня 2020 року судом винесено ухвалу про надання дозволу на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування та постійних доходів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше крмінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що має намір працювати та відшкодувати завдані збитки.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

05 вересня 2020 року до Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003132 від 19.06.2020 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК на суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує прокурор;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить cуддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

З огляду на зазначене, суддя вважає, що наданими прокурор матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суддя вважає, що такі дії є цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину та вітсутність офіційного працевлаштування та постійних доходів.

Так, суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений, раніше неодноразаво судимий, не працевлаштований, не має міцних соціальних звя`зків.

Окрім того, суд прийняв до уваги, що в судові засідання, що призначалися на 25 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року та 27 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про причини своєї неявки суду та прокурору не повідомив, хоча в телефонному режимі неодноразово повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку із чим 27 жовтня 2020 року судом винесено ухвалу про надання дозволу на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Крім того, у силу ст. 177 КПК суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію обвинуваченого.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, приводить суддю до переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-179, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткомих мінімумів для працездатних осіб - задовольнити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 07 лютого 2021 року.
Одночасно визначити розмір застави - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) .
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:
1) прибувати до прокурора, суду із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 07 лютого 2021 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору, та направити для відома та виконання начальнику Рівненського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України у Рівненській області.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1