Справа № 646/4775/20
№ провадження 1-в/646/379/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, раніше судимого: 20.11.2014 р. Вовчанським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік відповідно до ст. 75 КК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 р. іспитовий строк скасовано призначений за вироком від 20.11.2014 р. та направлений в місця позбавлення волі на строк 2 роки позбавлення волі, засудженого: 17.03.2017 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 16.01.2017 р. по 19.04.2017 р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 р. відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 р. приєднати частково у вигляді 6 місяців позбавлення волі невідбутих за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 р. за сукупністю вироків призначити остаточно покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

в с т а н о в и в :

17 серпня 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що 01 липня 2020 року вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617- VІІІ, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України. У редакції станом на 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст.185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим, керуючись ч.1 ст.5 КК України, просив привести вирок у відповідність на підставі ч.3 ст.74 КК України.
Прокурор заявив проте, що заперечує проти заявленого клопотання.
Засуджений надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що вироком Вовчанського районного суду Харківської області ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 іспитовий строк скасовано призначений за вироком від 20.11.2014 та направлений в місця позбавлення волі на строк 2 роки позбавлення волі.

17.03.2017 року вироком Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 16.01.2017 по 19.04.2017 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 приєднати частково у вигляді 6 місяців позбавлення волі невідбутих за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 за сукупністю вироків ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За правилами ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до ч. 1 ст.185 КК України внесено зміни та визначено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Отже, з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст.185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
У той же час, призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 20.11.2014 у вигляді 2 років позбавлення волі перевищує санкцію ч. 1 ст. 185 КК України в редакції від 01 липня 2020 року, а максимальною межею покарання, встановленою санкцією нового закону (ч. 1 ст.185 КК України в редакції від 01 липня 2020 року) є покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі Закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Згідно п.13 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.
У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання", суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.
Тому, розглядаючи заявлене подання по суті, суд враховує принцип остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень. Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень було визначено шляхом поглинення, а новим кримінальним законом пом`якшено покарання того правопорушення, за який було призначено менш суворе покарання, тому положеннями ч. 3 ст. 74 КК України не застосовується, оскільки призначене засудженому остаточне покарання фактично не пом`якшує і не поліпшує становище такої особи.
Враховуючи викладене, суду не доведено, що набрання 01 липня 2020 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-VIII пом`якшує призначене остаточне покарання ОСОБА_4 , або іншим чином поліпшує становище даної особи, а тому у задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.ст.72,74,75,78 КК України,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1