ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2685/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі: заявника ОСОБА_3 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання щодо перевірки підстав утримання на території Київського об`єднаного збірного пункту Міністерства оборони України ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на дії військовослужбовців Київського об`єднаного збірного пункту Міністерства оборони України щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 .

Послався на те, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2020 затримання ОСОБА_3 , що відбулося 17.07.2020, визнано незаконним, проте на момент подання скарги він продовжує утримуватися на збірному пункті Міністерства оборони України.

За результатами вивчення скарги суд постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою на підставі частини 4 статті 304 КПК України та на виконання вимог статті 206 цього Кодексу зобов`язав начальника Київського об`єднаного збірного пункту Міністерства оборони України негайно надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 утримується у даній установі та доставити останнього до суду для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У встановлений ухвалою слідчого судді строк до суду з`явився ОСОБА_3 та представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав суду для огляду особову справу призовника ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав на тому, що дії працівників військкомату та його тримання на збірному пункті є незаконними та послався на те, що він є цивільним, за станом здоров`я не може бути призваним на військову службу та незаконно утримується на території збірного пункту.

Натомість представник ІНФОРМАЦІЯ_1 з доводами заявника не погодився та пояснив, що військово-лікарською комісією ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби, рішенням комісії по призову призваний на строкову військову службу та отримав військове звання солдат, а відтак його свобода пересування обмежена на законних підставах.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши документи, на підставі яких ОСОБА_3 перебуває в Київському об`єднаному збірному пункті Міністерства оборони України, слідчий суддя встановив такі обставини.

На підставі Указу Президента України № 13/2020 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2020 році» ( з подальшими змінами) з травня по липень 2020 року у всіх областях України проходить набір на строкову військову службу.

З матеріалів особової справи призовника ОСОБА_3 вбачається, що рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 17.07.2020 (протокол № 47) він визнаний придатним до військової служби та призваний на строкову військову службу.

Відповідно до іменного списку на військову команду № 7 від 17.07.2020 ОСОБА_3 направлений на міський збірний пункт для проходження контрольного медичного огляду та відправлення у військову частину.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.07.2020 № 146 ОСОБА_3 присвоєне військове звання «солдат» та оформлено військовий квиток.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2020 № 158 «Про організацію роботи збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 під час призову в травні-липні 2020 року» затверджено розпорядок роботи Київського об`єднаного збірного пункту Міністерства оборони України на період відправки молодого поповнення до військ та встановлено пропускний режим, який передбачає неможливість самовільного залишення його території призовниками, які прибули для відправлення до військових частин.

Стаття 65 Конституції України проголошує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами статей 2, 3, 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України»; «Про Збройні Сили України»; «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань здійснюється шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до статті 15 Закону № 2232-XII на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.

Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.

Порядок організації підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Строки проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу визначаються Указом Президента України.

Після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову:

призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці;

у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;

призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік;

керівники підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування та форм власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць.

У ході проведення чергового призову зміна місця військового обліку громадян призовного віку не допускається, за винятком підтверджених відповідними документами випадків, які передбачають: переведення на роботу в іншу місцевість; переїзд на нове місце проживання; прийняття до закладу освіти і вибуття в іншу місцевість для продовження навчання; направлення за розподілом на роботу в іншу місцевість після закінчення закладу освіти.

У разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.

Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

За положенням статті 16 цього Закону для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії, на які, зокрема, покладається організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону; звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку.

Керівництво і контроль за діяльністю районних (міських) призовних комісій в Автономній Республіці Крим, областях та місті Києві здійснюють призовні комісії Автономної Республіки Крим, обласні та Київська міська призовні комісії.

Частини 5,9 цієї норми передбачають, що рішення призовної комісії, призовної комісії Автономної Республіки Крим, обласних, Київської міської призовних комісій може бути оскаржено громадянином України до призовної комісії вищого рівня (районної (міської) або до суду в порядку, передбаченому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 № 352 затверджене Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом (далі Положення), яке визначає, зокрема, повноваження органів військового управління та обов`язки посадових осіб Збройних Сил з підготовки та проведення призову громадян на строкову військову службу, порядок ведення військового обліку призовників та взаємодію військових комісаріатів з державними органами та органами місцевого самоврядування з питань виконання громадянами правил військового обліку; порядок призову громадян на строкову військову службу та відправлення їх до військових частин.

Відповідно до пункту 68 Положення районні військові комісари зобов`язані особисто контролювати прибуття призовників для проходження призовної комісії, а стосовно осіб, які не прибули на призовну комісію, вживати заходів для встановлення причин їх неприбуття і розшуку.
Про всі випадки неприбуття призовників для проходження призовної комісії без поважних причин районні військові комісаріати повідомляють органи внутрішніх справ щодо їх розшуку.
Органи внутрішніх справ у встановленому законом порядку зобов`язані проводити розшук, затримання і доставку до районних військових комісаріатів громадян, які ухиляються від виконання загального військового обов`язку.
За нормою статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Особливістю правового статусу військовослужбовців в Україні є те, що вони користуються конституційними правами і свободами з певними обмеженнями.

У відповідності зі статтею 17 Закону України «Про Збройні Сили України» військовослужбовці можуть бути обмежені у свободі пересування, вільному виборі місця проживання, праві вільно залишати територію України.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

За положеннями статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до статті 12 цього Закону свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема, на територіях військових об`єктів.

Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно частин 1-3 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З системного аналізу норми статті 206 КПК України в сукупності з положеннями статей 1, 2 цього Кодексу можна дійти висновку, що загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини поширюються на будь-які випадки, незалежно від процедури, під час якої виникають відповідні обставини, при цьому орган державної влади чи службова особа, які утримують особу під вартою, повинна довести існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та позбавлення її свободи.

Судом встановлено, що підстави затримання ОСОБА_3 вже були предметом судового контролю і по ним прийняте процесуальне рішення про визнання затримання незаконним, яке набрало законної сили (ухвала слідчого судді від 20.07.2020), у зв`язку з чим повторний розгляд цього питання буде суперечити принципу правової визначеності.

Що стосується з`ясування підстав перебування ОСОБА_3 на збірному пункті, то з матеріалів його особової справи вбачається, що він перебуває на території військового об`єкта як особа, призвана на строкову військову службу, у зв`язку з чим він зобов`язаний дотримуватись дисципліни та внутрішнього розпорядку збірного пункту, але під вартою він не знаходиться.

В день судового засідання ОСОБА_3 залишив територію збірного пункту на підставі квитка про звільнення, до суду він прибув на самостійно, не під конвоєм.

З огляду на положення статті 24 Закону № 2232-XII суд погоджується з доводами ОСОБА_3 про те, що на дату проведення даного судового засідання він не набув статусу військовослужбовця, проте ураховуючи, що він у встановленому законом порядку призваний на строкову військову службу, йому присвоєне військове звання і перебуває він на території військового об`єкта, де діють обмеження свободи пересування, відсутні підстави вважати, що в розумінні кримінального процесуального закону він є особою, яка незаконно позбавлена волі.

Зважаючи на викладене та ураховуючи, що слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку діям службових осіб військового комісаріату та збірного пункту щодо дотримання порядку проведення призову на строкову військову службу, наявні підстави для закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, , 7, 206-213, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі щодо перевірки підстав утримання на території Київського об`єднаного збірного пункту Міністерства оборони України ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: