Справа № 168/292/20 Провадження №11-сс/802/318/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Старовижівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (ЄРДР № 0000017),
В С Т А Н О В И В
Слідчмй СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , за погоджуенням із прокурором, звернувся до слідчого судді Старовижівського районного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого 10 травня 2020 року в ході огляду місця події: трактора марки «Т-40» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 з причепом без ідентифікуючих ознак, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_9 , а також дев`ять колод деревини породи «сосна», що знаходилися у вищевказаному причепі.
Подане клопотання мотивував тим, що тимчасово вилучене майно, є предметом та знаряддям вчинення злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Метою застосування арешту вказаного майна є необхідність збереження речових доказів, що підтверджують факт вчинення даного злочину, а тому просив клопотання задовольнити.
Ухвалою слідчої судді Старовижівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчої судді, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ним ухвалу про арешт майна скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити. Вказує, що тимчасово вилучене майно, зокрема деревина породи «сосна» є предметом вчинення злочину, а трактор та причеп, з використанням яких здійснювалось транспортування вказаної деревини є знаряддям його вчинення. У клопотанні не зазначено кваліфікації дій ОСОБА_10 та не обгрунтовано його підозру у вчиненні злочину, так як відомості в ЄРДР внесено по факту незаконної порубки невстановленими особами деревини на території лісових насаджень Старовижівського району, Волинської області, що завдало істотної шкоди державним інтересам, тобто на підставі наявної на час внесення таких відомостей інформації. Арешт тимчасово вилученого майна виправданий потребами досудового розслідування даного злочину, в тому числі, необхідністю проведення відповідних експертних досліджень, подальшим визначенням розміру завданих матеріальних збитків.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, володільця майна, який проти її задоволення заперечив, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчою суддею враховано наведені вище положення кримінального процесуального закону.

У провадженні Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20 березня 2020 року в ЄРДР № 0000017 з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 246 КК України по факту незаконної порубки дерев невідомими особами на території Старовижівського району, Волинської області, що завдало істотної шкоди державним інтересам.
10 травня 2020 року, в ході огляду місця події, було виявлено та вилучено: трактор марки «Т-40» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 з причепом без ідентифікуючих ознак, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_9 , а також дев`ять колод деревини породи «сосна», що знаходилися у вищевказаному причепі.
Підставність заявленого клопотання, прокурор та слідчий обгрунтовують невідповідністю розмірів деревини, як по довжині, так і по діаметру колод, які перевозив ОСОБА_10 , розмірам деревини, зазначеній в товарно-транспортній накладній, наданій в підтвердження правомірності придбання та перевезення лісопродукції, а також тим, що останній прикріпив на колоди «сосни» бірки, якими обліковувалась не та деревина, яка фактично перевозилась.
Встановлено, що уся виявлена та вилучена деревина містить відповідне маркування, а тому невідповідності даних щодо її кількості у ТТН, є об`єктивно не достатньо для підтвердження факту незаконної порубки та наявності незаконно зрубаної деревини та її арешту, який не виправданий потребами досудового розслідування та порушує законні права власників такого майна.
Відсутні у матеріалах клопотання і дані в підтвердження законності вилучення майна, на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення.
Не містить клопотання про арешт майна і жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її попередньо визначеного розміру у даному кримінальному провадженні, як це вимагає об`єктивна сторона ст. 246 КК України,

Тоді як формальне посилання у заявленому клопотанні на необхідність накладення арешту, з огляду на відповідність тимчасово вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, без зазначення яким чином вилучена деревина має відношення до речових доказів у даному кримінальному провадженні, є очевидно недостатнім для його задоволення.

Відтак, оскаржувана ухвала є законною та обгрунтованою, підстави для її скасування та задоволення поданої покурором апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчої судді Старовижівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: