КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/388/20
Провадження № 1-кс/534/147/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області у кримінальному провадженні №0000178 від 04.03.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, раніше судимого, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останнього ухилитись від слідства, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, у невстановлений слідством час, спосіб та місці, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», який зберігав при собі, з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадону», ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, 23.03.2020 в проміжок часу з 12 год. 39 хв. по 13 год. 00 хв., знаходячись поблизу міського палацу культури, розташованого по вул.Добровольського, 16 у м.Горішні Плавні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно збув (продав) за 300 грн. ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінені відповідно до закону), згорток з кристалічною речовиною білого кольору, які згідно висновку судово-хімічної експертизи №671 від 25.03.2020 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0771 г.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, спосіб та місці, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, повторно, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», який зберігав при собі, з метою подальшого його збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадону»,, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, повторно, 02.04.2020 в проміжок часу з 11 год. 48 хв. по 12 год. 21 хв., знаходячись неподалік магазину «АТБ», розташованого по просп.Героїв Дніпра, 37А у м.Горішні Плавні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання збув (продав) ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінені відповідно до закону) згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №745 від 03.04.2020 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,087г.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Також в ході проведеного санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та особистого обшуку останнього у період часу з 13 год. 29 хв. до 17 год. 00 хв. 02.04.2020, працівниками поліції було виявлено, оглянуто та вилучено грошові купюри, серед яких дві купюри номіналом 100 гривень та дві купюри по 50 гривень, які 02.04.2020 було оглянуто та вручено ОСОБА_8 для проведення оперативної закупівлі наркотичної речовини.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні внесене клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків пов`язаних із можливим переховуванням та вчиненням іншого кримінального правопорушення, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та маючи непогашені судимості продовжив вчиняти кримінальні правопорушення. Ризик ухилення вмотивований тим, що під загрозою покарання ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду, стійкий соціальних зв`язків не має. Зазначаючи про те, що під час проведення слідчих дій були залучені поняті та залегендована особа, яка брала участь у здійсненні оперативних закупок, прокурор наголосив про існування ризику незаконного впливу на свідків.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість та незаконність останнього та просила відмовити у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечуючи свою причетність до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зазначив, що періодично вживає наркотичні засоби після звільнення з місць позбавлення волі, і вилучені у нього наркотичні засоби він зберігав для власного вживання без мети збуту. Йому, як особі, що вживає наркотичні засоби, вдалось виявити «закладку» з наркотиками, які він мав намір вживати самостійно. Пояснив, що проживає разом із батьками похилого віку, які мають онкологічні захворювання і після перенесеного оперативного лікування та введення карантину, пов`язаного з пандемією, потребують його допомоги, тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому зазначив, що має намір співпрацювати із органом досудового розслідування, а застосування такого запобіжного заходу унеможливить вчинення ним нових злочинів та надасть можливість допомагати батькам.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приєднані до нього письмові докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.1 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000178 від 04.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 03.04.2020 ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному ОСОБА_6 03.04.2020 о 14 год. 01 хв.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за фактами кримінальних правопорушень, пов`язаних із обігом наркотичних засобів; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколами допиту свідків; рапортами працівників поліції; протоколами огляду особи та протоколами вручення грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; заявами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про добровільну видачу згортків, які вони придбали у ОСОБА_6 ; висновками судових експертиз №671 від 25.03.2020, №745 від 03.04.2020 щодо вмісту у наданій на дослідження речовині наркотичного засобу метадону, масою 0,0771 г. та 0,078 г.; протоколом обшуку, згідно із яким у приміщенні квартири АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено грошові кошти, згортки з кристалічною речовиною білого кольору та мобільні телефони; рапортом слідчого ОСОБА_9 щодо вилучення під обшуку грошових купюр, які були оглянуті та вручені ОСОБА_8 для проведення оперативної закупки тощо.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність трьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, здійснення незаконного впливу та свідків і також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Наявність зазначених ризиків була підтримана слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
За таких обставин, за відсутності переконливих доказів на підтвердження можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від слідства та суду, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.

Слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що безпосередньо після проведення обшуку підозрюваного було затримано і останній жодним чином не перешкоджав працівникам поліції у цьому й не намагався переховуватись. Також, згідно із приєднаними до клопотання матеріалами та поясненнями підозрюваного, останній зареєстрований, має постійне місце проживання, де мешкає із батьками похилого віку, а отже має стійкі соціальні зв`язки.

Ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовано стороною обвинувачення, можливістю підозрюваного вчиняти моральний або фізичний тиск на свідків з метою їх спонукання до зміни показань, а також вчинення інших дій для спростування факту його причетності до вчинення кримінальних правопорушень. Між тим, жодного доказу на підтвердження можливості підозрюваного вчиняти такі дії, слідчим та прокурором наведено не було.

Разом із тим, слідчий суддя вважає слушними посилання сторони обвинувачення на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний будучи раніше судимою особою обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох нових злочинів.

Згідно із приєднаними до клопотання матеріалами, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.309 КК України, при цьому в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що періодично, після звільнення вживав наркотичні засоби, звертався до медичного закладу, щоб позбавитись цієї звички, однак залучити його до замісної терапії можливо лише після припинення карантину.

За змістом клопотання, що узгоджується із приєднаними до нього матеріалами, останнього разу ОСОБА_6 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.07.2016 за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно із внесеним слідчим клопотанням, стороною обвинувачення, окрім інформації про наявність судимостей та реєстрації місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , інших даних, що характеризують підозрюваного слідчому судді надано не було.

Згідно із поясненнями підозрюваного ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання, останній неодружений, офіційно не працевлаштований, мешкає разом із батьками у м.Горішні Плавні, які є особами похилого віку та потребують його допомоги.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновків, що докази, надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваного негативних характеристик, наявність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, родичів, які можуть на час застосованого запобіжного заходу матеріально його утримувати, не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, як такий, що зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні вивчалась можливість перебування підозрюваного під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 . Так, згідно із поясненнями підозрюваного у вказаному житлі він проживає з дитинства, квартира на праві приватної власності належить його рідним, а він має право користування вказаним нерухомим майном у зв`язку із реєстрацію місця проживання, що підтверджується приєднаною до клопотання довідкою наданою житловим відділом виконкому Горішньоплавнівської міської ради від 25.03.2020 №20-22/3357.

Повідомлені підозрюваним обставини щодо належності вказаної квартири його рідним не суперечать викладеним в ухвалі слідчого судді про обшук від 31.03.2020 даним про власників кв. АДРЕСА_2 , якими вказані ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно із приєднаними до клопотання матеріалами, підозрюваний ОСОБА_6 затриманий на підставі ст.208 КПК України 02.04.2020 о 17 год. 05 хв.
В ході розгляду справи, підозрюваний ОСОБА_6 обставини його затримання підтвердив та заперечив наявність будь-яких порушень зі сторони органу державної влади, що здійснив затримання. Пояснив, що йому були вручені копії процесуальних документів та забезпечено права на захист.
З огляду на те, що слідчий суддя не знайшов підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прибувати до слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_4 , прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 або суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та прокурору Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області, що здійснює процесуальне керівництво.

Строк дії ухвали закінчується 03 червня 2020 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали буде оголошено в судовому засіданні 08.04.2020 о 15 год. 20 хв.