Справа № 947/972/20
Провадження № 1-кс/947/550/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0002403 від 05.05.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Грузія, громадянина України, грузина, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , приблизно 22.12.2019, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_5 , 22.12.2019, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.
З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , о 02 годин 30 хвилин 22.12.2019, на автомобілі марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням останнього, прибули на перехрестя вул. Пушкінської та вул. Гецької у м. Одеса.
Вийшовши з салону вказаного автомобіля, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_5 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_11 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_9 зайняв місце водія у середині салону вищевказаного автомобіля, та почав виконувати раніше визначену йому роль, у відповідності до якої, забезпечував швидке зникнення з місця скоєння злочину, при цьому ОСОБА_10 , маючи на меті довести злочин до завершення, почав виконувати роль спостерігача та в свою чергу здійснювати контр спостереження, з метою, у разі виникнення незапланованої ситуації, як можна швидше надати допомогу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , з якими потім стрімко, на вищевказаному автомобілі, покинути місце скоєння злочину. Водночас , ОСОБА_8 , розуміючи, що діє таємно та залишиться непоміченим, користуючись тим, що відносно ОСОБА_11 з боку ОСОБА_5 застосовуються численні прийоми боротьби, які блокують його рух та поле зору, проник своєю рукою у праву кишеню пальто ОСОБА_11 звідки таємно викрав мобільний телефон марки «КСЯОМІ» моделі «РЕДМІ НОТ 7», imei: НОМЕР_2 з встановленими в ньому сім картами №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 7000 гривень. В цей час, ОСОБА_11 , розуміючи, що з кишені пальто, викрадено його майно, почав голосом звертатись до ОСОБА_5 з вимогою припинити відносно нього протиправні дії та повернути викрадене майно, про те, ОСОБА_5 розуміючи, що його дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна та заволодіння новим, продовжив застосовувати до ОСОБА_11 прийоми боротьби, при цьому ОСОБА_8 , користуючись, що рухи ОСОБА_11 заблоковані, відкрито викрав з лівої руки останнього годинник марки «ADRIATICА» з кварцевим механізмом та шкіряним ремінцем вартістю 5000 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на автомобілі марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням останнього, з місця скоєння злочину, разом з відкрито викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток у розмірі 12000 гривень.
Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_5 , приблизно 18.01.2020, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на відкрите викрадення чужого майна з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_9 , 18.01.2020, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.
З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , приблизно о 02 годині 00 хвилин, 18.01.2020, на автомобілі марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням останнього, прибули на зупинку громадського транспорту «Куликове Поле» у м. Одеса, яка розташована приблизно п`ятдесят метрів від нічного клубу «Паладіум».
Далі, приблизно о 02 годині 10 хвилин 18.01.2020 року, ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебуваючи у салоні автомобіля марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 помітили прохожого повз них невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , у відповідності до відведених їм ролей підійшли впритул до ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_5 , з метою блокування руху ОСОБА_12 , наніс удар кулаком своє руки в область живота останнього, таким чином зупинив ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_8 , діючи протиправно та у відповідності до пунктів заздалегідь розробленого злочинного плану, схопив своєю рукою за шию ОСОБА_12 з метою припинення його супротиву.
В цей час, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відповідності до відведених їм ролей, діючи умисно та протиправно, вийшовши з салону автомобіля марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які в той час утримували ОСОБА_12 , та зупинились позаду останніх та почали спостерігати за навколишньою обстановкою з метою у разі виникнення незапланованої ситуації, подати сигнал відходу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з якими швидко покинути місце скоєння злочину.
Далі, з метою досягнення злочинної мети та задоволення корисливого мотиву, ОСОБА_8 , розуміючи що діє відкрито, зняв з шиї ОСОБА_12 ланцюжок з металу жовтого кольору вартістю 900 гривень, після чого ОСОБА_5 , розуміючи також, що його дії носять відкритий характер, проник своєю рукою до правої кишені жилетки ОСОБА_12 , звідки витягнув гаманець червоного кольору з двома кредитними картами, паспортом на ім`я останнього за № НОМЕР_5 та грошовими коштами у розмірі 300 гривень. В цей час, ОСОБА_9 , діючи відкрито, користуючись тим, що рухи та дії ОСОБА_12 блоковані ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , зняв з лівої руки ОСОБА_12 годинник з металу срібного кольору марки «Tissot» вартістю 2500 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на автомобілі марки «LEXUS RX 330», чорного кольору з встановленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , під управлінням останнього, з місця скоєння злочину, разом з відкрито викраденим у ОСОБА_12 майном, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши останньому матеріальний збиток у розмірі 4300 гривень.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, крім того, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Крім цього, ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, він безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може впливатина показання потерпілого, свідків, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вказавши, що протоколом затримання нечитабельний, протокол впізнання підозрюваного є недопустимим доказом, ризики необґрунтовані та не доведені.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

18.01.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Долученими до матеріалів клопотання протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 18.01.2020 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.12.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.12.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.01.2020 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 18.01.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2020 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.01.2020 року, підтверджується наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, враховуючи повторність кримінального правопорушення, оскільки, відповідно до матеріалів клопотання, підозрюваному інкримінується декілька епізодів, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній не одружений, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи також те, що підозрюваному відомі особи потерпілих та свідків, зокрема, при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані останніх, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 18.03.2020 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора і суду;
- повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 05 години 25 хвилин 18.01.2020 року та припиняє свою дію о 05 годині 25 хвилин 17.03.2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1