ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/158/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/531/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
потерпілого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000703 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 лютого 2020 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сиваське, Новотроїцького району,Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обраховано з дня фактичного затримання, тобто з 04 грудня 2019 року.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 попередньо обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 03.12.2019 року близько 21.00 год., перебуваючи в спальній кімнаті за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час словесної сварки з співмешканкою ОСОБА_10 умисно руками та ногами, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс багаточисельні удари в область голови, обличчя та тулуба потерпілої ОСОБА_10 , спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження.
Смерть ОСОБА_10 народження наступила в ніч з 03.12.2019 на 04.12.2019 року від травматичного шоку внаслідок множинних переломів ребер.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині покарання, зменшити строк позбавлення волі до мінімального, передбаченого санкцією ч.1 ст. 121 КК України.
Не оспорює висновки суду про доведеність винуватості та кваліфікацію дій.
Вважає призначене покарання надмірно суворим.
Вказує, що суд, призначаючи покарання у виді позбавлення волі в майже максимальному розмірі, не врахував те, що потерпіла неодноразово перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння висловлювалася нецензурною лайкою на адресу обвинуваченого, яка принижувала його честь та гідність, чим вела себе протиправно по відношенню до ОСОБА_9 , в тому числі в день спричинення їй тілесних ушкоджень.
Суд безпідставно не визнав такі пом`якшуючі обставини, як: визнання вини, щире каяття, як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, протиправну поведінку потерпілої, її негативну характеристику, як особи, схильної до зловживання спиртними напоями.
Зазначає, що ОСОБА_9 не заперечував факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, та усвідомлює протиправність своїх дій, однак, до такого вчинку його спонукала потерпіла, ображаючи його нецензурною лайкою, принижуючи його честь та гідність.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги. Просила скасувати вирок в частині покарання і призначити мінімальне покарання за ч. 2 ст. 121 КК. Вказала, що допустила описку у прохальній частині скарги, і вказала ч. 1 ст. 121 КК, замість ч.2 ст. 121 КК.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника.
Обвинувачений ОСОБА_9 завчасно, особисто під підпис був повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні на адресу суду не подавав.

Потерпілий ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі захисником не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.
Колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги захисника в частині призначеного покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Захисник вказує на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок його суворості.
Із вироку вбачається, що суд обираючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд врахував тяжкість, характер, та наслідки вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілої, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, веде аморальний спосіб життя, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд при призначенні покарання не встановив наявність щирого каяття, враховуючи висловлену обвинуваченим позицію щодо скоєного та його відношення до наслідків, відсутність критичної оцінки своїх дій.
Вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який полягав у заподіянні потерпілій багаточисельних ударів в тому числі в область голови, тобто в життєво-важливий орган людини, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження, які потягли смерть потерпілої.
За місцем проживання ОСОБА_9 характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, не працевлаштований, веде аморальний спосіб життя. Законного джерела доходів ОСОБА_9 не має.
На обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває. Раніше не судимий.
Технічний запис судового засідання свідчить про те, що ОСОБА_9 вину визнав у скоєному злочині, проте його поведінка та позиція не свідчить про те, що він критично оцінює свої дії, щиро жалкує про скоєне.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Позиція обвинуваченого щодо розкаяння, на переконання колегії суддів, має бути послідовною протягом як досудового розслідування так і судового розгляду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що посилання сторони захисту на каяття обвинуваченого носить лише формальний характер, а отже не може бути визнане як обставина, що пом`якшує покарання.
Посилання захисника на поведінку потерпілої, яка полягала у висловленні нецензурною лайкою на адресу обвинуваченого, а також характеристику потерпілої за місцем проживання, її схильність до зловживання спиртними напоями, як на обставини, що пом`якшують призначене покарання обвинуваченому суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними.
Саме по собі, суб`єктивне сприйняття обвинуваченим певної форми словесного висловлення потерпілої на його адресу, як про те зазначає захисник, не свідчить про те, що поведінка потерпілої викликала необхідність припинення її дій зі сторони обвинуваченого шляхом застосування насильства.
Негативна характеристика потерпілої, її схильність до зловживання алкогольними напоями є відомостями, що характеризують особу потерпілої, однак вони не впливають на ступінь суспільної небезпечності скоєного.
Відсутність у обвинуваченого попередніх судимостей не можна визнати тією обставиною, яка давала б підстави для призначення покарання у мінімальних межах санкції інкримінованої статті, як про те просить захисник.
Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, відомості про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання були прийняті до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також враховані обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.
Врахуванню також підлягає і позиція потерпілого, який як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду наполягав на призначенні суворого покарання.
Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом визначення покарання у мінімальних межах санкції ч.2 ст. 121 КК як про те просить захисник, оскільки таке покарання не буде відповідати меті покарання - виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 лютого 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4