печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5699/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання начальника першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку з масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2020 у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку з масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що п рокурорами Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку з масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 1 ст. 408 КК України.

Прокурор зазаначає, що вказані злочини ОСОБА_5 вчинено за наступних обставин.

У період з 21.11.2013 по 20.02.2014 в місті Києві проходили масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які були викликані відмовою уряду України і Президента України ОСОБА_6 підписати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

У зв`язку з цим, Президент України ОСОБА_6 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які ставили під загрозу його перебування при владі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним і його оточенням систему управління, будучи керівником створеної ним організованої групи, не пізніше 18.02.2014 віддав явно злочинні вказівки членам організованої групи Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_7 та Голові Служби безпеки України ОСОБА_8 , про застосування підлеглими їм працівниками без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силової протидії акціям протесту в місті Києві.

Так, у період з 18.02.2014 по 20.02.2014 члени організованої злочинної групи: Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_9 , заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 , командувач внутрішніх військ України ОСОБА_5 , начальник ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 , заступник начальника Головного управління начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , командир ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_13 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_8 , перший заступник Голови Служби безпеки України ОСОБА_14 , начальник ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_15 , на виконання незаконної вказівки її керівника ОСОБА_6 , діючи умисно, спільно із залученими підлеглими працівниками МВС України та Служби безпеки України, які не входили до складу організованої групи, а також у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, перевищуючи владу та свої службові повноваження, кожен у своїй частині, виходячи із завдань, які перебували в повноваженнях очолюваних ними відомств, вчинили та організували вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на незаконне перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, які відбувались у центральній частині міста Києва, зокрема:

- перевищення службових повноважень військовослужбовцями внутрішніх військ МВС України спільно з працівниками спецпідрозділу міліції «Беркут» ГУМВС України в Харківській, Львівській областей, в АР Крим та з інших регіонів України у взаємодії із озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими «тітушками», 18.02.2014 в період з 11 до 16 години на Майдані Незалежності, вулицях Інститутській, Михайла Грушевського, Шовковичній, Садовій та Маріїнському парку у місті Києві під час зборів, мітингу, вуличного походу та демонстрації на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, шляхом застосування до мітингувальників фізичної сили, гумових кийків, сльозогінного газу і світлошумових гранат, а також прихованого (без офіційного наказу) вогнепальних набоїв та зброї, у результаті чого учасникам мітингу, вуличного походу та демонстрації заподіяно різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, в т.ч. тяжкі, та смерть двом та більше особам способом небезпечним для життя багатьох осіб. Зокрема - загинуло 4 особи, 20 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, 63 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, 117 легкі тілесні ушкодження, та 1 особі завдано насильницьких дій, які спричинили фізичний біль;

- вчинення із перевищенням влади та наданих повноважень силового розгону співробітниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України мітингувальників, які перебували на Майдані Незалежності в місті Києві з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, поєднаного з протиправним та надмірним застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів, спецтехніки та вогнепальної зброї під виглядом проведення антитерористичної операції (далі по тексту АТО), у результаті чого з числа учасників заходів протесту заподіяно смерть 10 особам, 125 особам заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, а серед працівників правоохоронних органів заподіяно смерть 5 особам, 14 осіб отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Також у результаті незаконного проведення АТО у центральній частині міста Києва (на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях) працівниками правоохоронних органів, виникла пожежа у будівлі Федерації профспілок України за адресою: місто Київ, Майдан Незалежності, 2, внаслідок якої заподіяно смерть 2 особам з числа мітингувальників та якою частково зруйновано приміщення будівлі, пошкоджено майно юридичних та фізичних осіб, яке розміщувалось у цих приміщеннях, чим завдано матеріальні збитки юридичним та фізичним особам на загальну суму 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок. Крім того, в ніч з 18 на 19.02.2014 на виконання спільного з правоохоронними органами плану щодо силового та жорстокого розгону мітингу на Майдані Незалежності в місті Києві та прилеглих вулицях під виглядом проведення правоохоронцями безпідставної та незаконної АТО на перехресті вулиць Великої Житомирської та Володимирської в місті Києві представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими «тітушками», вбито двох мітингувальників та заподіяно тілесні ушкодження ще 8 особам.

- вчинення із перевищенням влади та наданих повноважень бійцями роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУ МВС України в місті Києві, під керівництвом та з особистою участю заступника командира полку ОСОБА_16 та командира роти ОСОБА_17 , а також ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та інших невстановлених у ході досудового слідства працівників правоохоронних органів, 20.02.2014 у період приблизно з 9 до 13 години, на вулиці Інститутській в місті Києві, умисних вбивств 48 осіб беззбройних мітингувальників та замахів на умисне вбивство 80 осіб.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою, із застосуванням фізичного насильства та у складі організованої групи, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 28 та ст. 340 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , у період часу приблизно з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, діючи у складі організованої групи, спільно з її керівником ОСОБА_6 та членами Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_9 , його заступником ОСОБА_5 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_11 , його заступником начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_13 , Головою СБУ ОСОБА_8 , його першим заступником керівником АТЦ при СБУ ОСОБА_14 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_15 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями, за вищевказаних обставин організував умисне вчинення працівниками правоохоронних органів під приводом проведення АТО дій, поєднаних з протиправним та надмірним застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб у вигляді: умисних вбивств 10 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 26 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 29 особам, легких тілесних ушкоджень 70 особам, а також заподіяння матеріальних збитків юридичним та фізичним особам на загальну суму 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок, та інших тяжких наслідків.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу у складі організованої групи, дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, а також в організації ним як начальником Головного управління командувачем внутрішніх військ МВС України перевищення підлеглими йому працівниками влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівниками правоохоронних органів, з метою виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, застосуванням зброї та спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, вчиненого у складі організованої групи, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011).

Крім того, ОСОБА_5 у період з 19 години 18.02.2014 по 6 годину 19.02.2014 діючи у складі організованої групи, спільно з її керівником ОСОБА_6 та членами Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_9 , його заступником ОСОБА_10 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_11 , його заступником начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_13 , Головою СБУ ОСОБА_8 , його першим заступником керівником АТЦ при СБУ ОСОБА_14 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_15 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями за вищевказаних обставин організував з метою залякування мітингувальників та інших осіб, які знаходились на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях в місті Києві, протиправне та надмірне застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї працівниками правоохоронних органів до мітингувальників, під приводом проведення АТО, що призвело до спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень 26 мітингувальникам, способом, що мав характер особливого мучення.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в організації спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого у складі організованої групи способом, що має характер особливого мучення, а також з метою залякування потерпілого та інших осіб, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Крім того, ОСОБА_5 у період часу приблизно з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, діючи у складі організованої групи, спільно з її керівником ОСОБА_6 та членами Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_9 , його заступником ОСОБА_10 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_11 , його заступником начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_13 , Головою СБУ ОСОБА_8 , його першим заступником керівником АТЦ при СБУ ОСОБА_14 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_15 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями, за вищевказаних обставин організував під приводом проведення АТО протиправне та надмірне застосування працівниками правоохоронних органів фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї до невизначеного кола мітингувальників, які знаходилися на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях в місті Києві, в результаті чого вчинено умисні вбивства 10 мітингувальників, у спосіб небезпечний для життя багатьох осіб.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в організації умисного вбивства двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Крім того, начальник Головного управління командувач внутрішніх військ МВС України генерал-лейтенант ОСОБА_5 , будучі військовослужбовцем, за відсутності наказу Міністра внутрішніх справ України, з метою ухилитися від проходження військової служби та уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним за вищевказаних обставин тяжкі злочини, 21.02.2014 повідомив підлеглих про те, що він, начебто, вибуває у відрядження до військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим, та на виконання вказівки ОСОБА_5 , його підлеглий головний спеціаліст організаційного відділу штабу ОСОБА_43 , який не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_5 , виписав йому посвідчення про службове відрядження № 53 від 21.02.2014., на підставі якого, відомості про вибуття ОСОБА_5 у відрядження, було внесено до наказу по стройовій частині № 36 від 21.02.2014 року за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_44 .

Після цього, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 4 п. 145 Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» та п. 1 Контракту про проходження військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України, не бажаючи виконувати обов`язки з військової служби, діючи з метою повністю ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме адміністративну будівлю Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаного часу ОСОБА_5 до будь-яких підрозділів внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (Національної гвардії України) не з`явився, припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, про причини неявки не повідомив, будь-яких завдань, пов`язаних з виконанням обов`язків військовослужбовця у вказаних військових частинах та будь-яких інших підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (Національної гвардії України) не виконував, по закінченні граничного терміну перебування у службовому відрядженні до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повернувся.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу з відрядження, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

За вказаних обставин, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою запобігання настанню вказаних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 сторона обвинувачення вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи, що на даний час місце перебування ОСОБА_5 не встановлено, за місцем реєстрації, проживання він відсутній, приймаючи до уваги той факт, що 12.08.2019 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, сторона обвинувачення, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, просить вирішити питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, просила відмовити так як, воно є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисником, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Прокурорами Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку з масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 1 ст. 408 КК України.

11.03.2014 у кримінальному провадженні № 0000228 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011).

У зв`язку із невстановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 11.03.2014 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

11.03.2014 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5

10.10.2014 з матеріалів кримінального провадження № 0000228 в окреме кримінальне провадження № 0001048 виділено матеріали досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_13 низки тяжких та особливо тяжких злочинів проти учасників зборів, мітингів походів і демонстрацій та терористичного акту 20.02.2014.

17.11.2015 у кримінальному провадженні № 0001048 раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено та повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 340, ч. 4, ст. 28, ч. 3ст. 27, ч. 3 ст. 365, КК України.

У зв`язку із не встановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 17.11.2015 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

09.06.2015 у кримінальному провадженні № 0000530 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

У зв`язку із не встановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 09.06.2015 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

14.02.2019 матеріали кримінального провадження № 0000530 за підозрою колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України об`єднані з кримінальним провадженням № 0001029.

14.02.2019 з матеріалів кримінального провадження № 0001048 виділені в окреме кримінальне провадження № 0000356 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у вчиненні низки злочинів, стосовно учасників зборів, мітингів походів і демонстрацій у період 18 20 лютого 2014 року.

Цього ж дня матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000356 та № 0001029 об`єднані в одне провадження під № 0001029.

14.02.2019 з матеріалів кримінального провадження № 0001029 в окреме кримінальне провадження № 0000358 виділено матеріали за фактом вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_47 тяжких та особливо тяжких злочинів стосовно учасників зборів, мітингів походів і демонстрацій у період 18-20 лютого 2014 року.

Цього ж дня матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000358 та № 0002014 об`єднані в одне провадження під № 0002014.

15.02.2019 у кримінальному провадженні № 0002014 раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено та повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 1 ст. 408 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Так, обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються:

- депутатським зверненням ОСОБА_48 за фактом скоєння ОСОБА_6 та іншими вищими посадовими особами України злочинів;

- Указом Президента України ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_5 на посаду начальника Головного управління командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та Указами Президента України ОСОБА_6 про призначення на посади інших членів очолюваної ним організованої групи;

- показаннями свідків працівників апарату МВС України ОСОБА_49 від 25.10.2016, ОСОБА_50 від 08.11.2016, ОСОБА_51 від 09.11.2016, ОСОБА_52 від 09.11.2016, ОСОБА_53 від 17.11.2016 та ОСОБА_54 від 23.11.2016 щодо ролі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Президента України ОСОБА_6 у протидії протестним акціям;

- показаннями свідків та протоколами проведених із ними слідчих експериментів учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_55 від 18.03.2016, ОСОБА_56 від 16.09.2016, ОСОБА_57 від 17.12.2015 та 17.02.2015 ОСОБА_58 від 19.02.2016 щодо обставин використання працівниками підрозділів спеціального призначення «Беркут» вогнепальної зброї та спеціальних засобів стосовно учасників вуличної ходи 18.02.2014 до Верховної ради України на підтримку голосування за повернення до Конституції 2004 року, а також щодо обставин умисного вбивства ОСОБА_59 під час цих подій працівником підрозділу особливого призначення «Беркут»;

- висновками комісійних судово-балістичних експертиз, судових експертиз металів та сплавів та судових експертиз по дослідженню вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу: № 10360/10361/11728 від 31.10.2014, № 10362/10363/11729 від 13.11.2014, № 10364/10365/11730 від 13.11.2014, № 10366/10367/11731 від 13.11.2014, № 10368/10369/11732 від 18.11.2014, № 10370/10371/11733 від 18.11.2014, № 10372/10373/11734 від 18.11.2014, № 12598/12599/12600 від 25.12.2014, № 12601/12602/12603 від 25.12.2014, № 12610/12611/12612 від 25.12.2014, № 12607/12608/12609 від 25.12.2014, № 12604/12605/12606 від 25.12.2014, якими встановлено наявність залишків свинцю, міді та цинку у каналах стволів помпових рушниць «Форт-500А» № НОМЕР_3 -б/р., «Форт-500А» № НОМЕР_4 -б/р., «Форт-500А» № НОМЕР_5 -б/р., «Форт-500А» № НОМЕР_6 -б/р., «Форт-500А» № НОМЕР_7 , «Форт-500А» № НОМЕР_8 , «Форт-500М1» № НОМЕР_9 , «Форт-500М1» № ВІ-064759, «Форт-500М1» № ВІ-064735, «Форт-500М1» № ВІ-064761, «Форт-500М1» № ВІ-064756, «Форт-500М1» № ВІ-064754, «Форт-500М1» № ВІ-064753, які застосовувались особовим складом БМОП «Беркут» ГУМВС України у Харківській області відносно мітингувальників;

- протоколами слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_60 від 17.12.2015, ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 від 18.12.2015, ОСОБА_68 ОСОБА_69 ОСОБА_70 , ОСОБА_71 від 19.12.2015, ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 від 25.01.2016, ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 від 26.01.2016 щодо обставин отримання ними тілесних ушкоджень;

- показаннями свідків працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_86 від 26.08.2015 та 21.08.2015 ОСОБА_87 від 27.08.2015 та 11.11.2015 щодо обставин залучення працівників вказаного підрозділу до протидії мітингам, походам та демонстраціям у період з 18-20 лютого 2014 року, і застосування стосовно мітингувальників помпових рушниць заряджених, в тому числі свинцевою картеччю;

- показаннями потерпілих ОСОБА_88 від 01.04.2014, ОСОБА_89 , від 24.11.2014, 19.12.2014, ОСОБА_76 від 25.01.2016, ОСОБА_90 від 17.04.2015, ОСОБА_75 від 07.05.2014, ОСОБА_91 від 03.07.2014, 06.03.2015, ОСОБА_92 від 27.11.2014, ОСОБА_93 від 01.04.2014, ОСОБА_94 від 04.08.2014, ОСОБА_71 від 09.07.2014, ОСОБА_95 від 03.03.2015, ОСОБА_96 від 27.03.2014, ОСОБА_97 від 31.03.2014, ОСОБА_82 від 28.08.2014, ОСОБА_98 від 29.05.2014 та інших потерпілих у кримінальному провадженні, щодо обставини застосування відносно мітингувальників працівниками правоохоронних органів 18.02.2014 у період часу з 12 до 16 години фізичного насильства, спеціальних засобів, вогнепальної зброї в центральній частині міста Києва та отримання ними при цьому тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості;

- висновками судово-медичних та комплексних судово-медичних та балістичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_76 ОСОБА_90 ОСОБА_75 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_99 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_82 , ОСОБА_98 та інших потерпілих у кримінальному провадженні, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання (№ 886 від 30.07.2014, № 13129/415-КЕ/2015 від 18.11.2016, № 51 від 27.05.2014, № 229-КЕ/16 від 10.10.2016, № 848 від 29.05.2015, № 1312/е від 08.01.2015, № 147-к від 05.05.2015, № 910/е від 16.06.2014, висновок експерта від 22.08.2014 № 383. висновок експерта від 04.11.2016 № 13126/1528/418-КЕ/2015/69-КЕ/2016, № 1443/е від 07.09.2015, № 323 від 14.05.2015, № 13133/411-КЕ/2015 від 18.11.2016, № 364/е від 30.04.2015, № 878 від 29.04.2014 та висновками щодо інших потерпілих).

- протоколами огляду місць вбивств потерпілих ОСОБА_100 від 19.02.2014 та 21.02.2014, ОСОБА_101 від 19.02.2014 та 21.02.2014, ОСОБА_102 від 19.02.2014 та 20.02.2014, ОСОБА_103 від 19.02.2014, ОСОБА_104 від 19.02.2014, ОСОБА_105 від 19.02.2014, ОСОБА_106 від 19.02.2014 та 14.03.2014, ОСОБА_107 від 19.02.2014 та 30.05.2014, ОСОБА_54 від 19.02.2014, 22.02.2014 та 14.03.2014, ОСОБА_108 від 19.02.2014 та 22.02.2014, та місць загибелі ОСОБА_109 від 18.02.2014, ОСОБА_110 від 18.02.2014, ОСОБА_111 від 02.03.2014, ОСОБА_112 від 18.02.2014 та ОСОБА_113 від 19.02.2014;

- висновками судово-балістичних експертиз, судово-цитологічної експертизи та судової молекулярно-генетичної експертизи (№ 82 від 24.02.2014, № 2417/3535/14-33/-55 від 31.03.2014, № 2459 від 16.06.2015, № 10/С від 11.03.2014, 147 від 02.04.2014), відповідно до яких підтверджується застосування правоохоронцями вогнепальної зброї до мітингувальників;

- показаннями свідків учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_114 від 24.03.2015 та 29.07.2015, ОСОБА_115 від 08.04.2015 та 23.08.2016, ОСОБА_116 від 10.08.2016, ОСОБА_117 від 11.10.2016 та 13.10.2016, ОСОБА_118 від 11.11.2016, ОСОБА_119 від 19.10.2016, ОСОБА_120 від 05.12.2016, ОСОБА_121 від 05.04.2017, ОСОБА_122 від 08.05.2014 та 29.08.2016, ОСОБА_123 від 14.04.2017, ОСОБА_124 від 04.04.2017, ОСОБА_125 від 26.08.2016 та 04.10.2016, ОСОБА_48 від 08.12.2016, ОСОБА_126 від 16.11.2016, ОСОБА_127 від 04.04.2017, ОСОБА_128 від 19.08.2016, щодо причетності ОСОБА_6 та керівників правоохоронних органів до вищезазначених злочинів;

- показаннями свідків працівників МВС України щодо залучення працівників відомства до участі у проведенні АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 у центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_129 від 12.03.2014 та 26.05.2014, ОСОБА_130 від 16.07.2014 та 26.05.2014, ОСОБА_131 від 12.03.2014, 09.04.2015 і 22.05.2015 та ОСОБА_132 від 13.03.2014;

- показаннями свідків військовослужбовців окремих військових частин Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України щодо залучення сил та засобів Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України до участі у проведені АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_133 від 26.05.2015, ОСОБА_134 від 16.03.2015 та ОСОБА_135 від 27.05.2015, ОСОБА_136 від 05.03.2015, ОСОБА_137 від 12.09.2016, ОСОБА_138 від 14.09.2016, ОСОБА_139 від 13.09.2016, ОСОБА_140 від 14.09.2016, ОСОБА_141 від 27.01.2016, ОСОБА_142 від 08.07.2016, ОСОБА_143 від 22.11.2016;

- показаннями свідків працівників Служби безпеки України щодо обставин організації та проведення АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_144 від 17.03.2014, 16.02.2015, 21.09.2015, ОСОБА_145 від 23.04.2014, 30.01.2015, 11.03.2015, 15.12.2015, ОСОБА_146 від 12.03.2014, 25.03.2014, 24.02.2015, 04.02.2016, ОСОБА_147 від 17.06.2015, 22.09.2015, ОСОБА_148 від 23.09.2015, ОСОБА_149 від 25.05.2015 та ОСОБА_150 від 22.04.2014;

- показаннями потерпілих ОСОБА_151 від 31.03.2014 та від 06.03.2014, ОСОБА_152 від 28.02.2014, ОСОБА_153 від 27.02.2014, ОСОБА_154 від 15.04.2014, ОСОБА_155 від 11.04.2014,17.12.2014, ОСОБА_156 від 17.03.2015, ОСОБА_157 від 25.07.2016, ОСОБА_158 від 21.09.2014, 02.04.2014 та від 09.05.2015, ОСОБА_159 від 26.11.2014, ОСОБА_160 від 24.03.2016, ОСОБА_161 від 17.02.2015, ОСОБА_162 від 28.03.2014, ОСОБА_163 від 28.07.2016 та від 14.03.2014, ОСОБА_164 від 13.05.2014 та від 24.02.2015, ОСОБА_165 від 05.04.2014 та від 08.04.2015, ОСОБА_166 від 29.02.2014 та інших потерпілих у кримінальному провадженні щодо обставини застосування відносно мітингувальників працівниками правоохоронних органів в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року фізичного насильства, спеціальних засобів, вогнепальної зброї в центральній частині м. Києва та отримання ними при цьому тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості;

- протоколами слідчих експериментів та додатками до них за участю потерпілих ОСОБА_167 від 06.10.2016, ОСОБА_154 від 18.10.2016, ОСОБА_168 від 28.09.2016, ОСОБА_169 від 15.03.2017, свідків ОСОБА_170 від 19.08.2014, ОСОБА_171 від 05.03.2014, стосовно обставин спричинення працівниками правоохоронних органів в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року мітингувальникам тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості та інших потерпілих і свідків;

- висновками судово-медичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_100 , ОСОБА_172 , ОСОБА_102 , ОСОБА_154 , ОСОБА_173 , ОСОБА_156 , ОСОБА_174 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_165 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_154 , ОСОБА_181 , ОСОБА_169 та інших потерпілих у кримінальному провадженні, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та обставини їх отримання (№ 586 від 24.03.2014, № 598 від 30.04.2014, № 596 від 28.04.2014, № 2729 від 06.10.2014 та № 2152/Е від 13.01.2017, № 868/е від 04.06.2014, № 824 від 10.04.2015, № 55 від 25.07.2016, № 1532 від 28.07.2015, № 211 від 18.02.2015, № 2086 від 30.09.2014 та № 270/е від 17.03.2017, № 323/Е від 18.02.2015, № 459 від 31.03.2014, № 67/570 від 12.06.2014, № 60/571 від 11.04.2014, № 750 від 01.07.2014, № 349/Е від 13.05.2015, № 718 від 18.03.2015, № 556/Е від 07.05.2014, № 735/Е від 19.05.2014, № 826/Е від 06.06.2014, № 688/Е від 09.07.2014, № 929 від 16.06.2014, від № 2729 06.10.2014 та № 2152/Е від 13.01.2017, № 1001/е від 29.07.2015, № 62/Е від 31.03.2015 та висновками щодо інших потерпілих);

- затвердженим ОСОБА_5 рішенням про залучення на період з 18.02.2014 по 19.02.2014 особового складу військових частин управління Північного територіального командування та приданих сил військових частин управлінь Західного, Південного, Центрального, Східного та Кримського територіальних командувань загальною кількістю 6136 військовослужбовців екіпірованих засобами захисту та спецзасобами (без дати затвердження);

- вихідною телеграмою № 410 від 18.02.2014 за підписом ОСОБА_5 , яка адресована начальникам територіальних командувань внутрішніх військ МВС України про додаткове виділення у розпорядження керівництва ГУ МВС України в м. Києві військовослужбовців військових частин управлінь Центрального, Південного, Кримського, Східного та Західного територіальних командувань;

- розпорядженням № Р-2 від 18.02.2014 за підписом ОСОБА_5 про залучення чергового підрозділу;

- телеграмою НР. 8273 від 19.12.2013 за підписом ОСОБА_5 про залучення особового складу військових частин до охорони громадського порядку з 07-30 16.12.2013 до особового розпорядження;

- телеграмою НР. 805 від 12.02.2014 за підписом ОСОБА_5 про додаткове залучення особового складу військових частин до охорони громадського порядку з 08-00 11.02.2014 до особового розпорядження;

- висновком службового розслідування Міністерства внутрішніх справ України від 29.05.2015 з обставин нез`явлення ОСОБА_182 до місця несення служби з відрядження з метою ухилення від проходження військової служби;

- протоколами огляду місць події та іншими доказами у їх сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення та відповідно доведення стороною обвинувачення підстав визначених п. 1 ч. ст. 194 КПК України.

При дослідженні матеріалів клопотання в розрізі приписів п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких останній підозрюється ( ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів у складі організованої групи, в тому числі в організації особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 258 КК України, за вчинення яких законом передбачено основне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна), а також вищевказані фактичні дані щодо перебування ОСОБА_5 за межами території України та ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризиків, передбачених у п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 тривалий час перебував на вищих державних посадах, має міцні зв`язки з керівниками органів державної влади, судової гілки влади та правоохоронних органів, а тому використовуючи ці зв`язки з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження, в тому числі яких не допитано щодо обставин вчинених ним злочинів, чим перешкоджати у такий спосіб встановленню обставин кримінального правопорушення, а також скоїти щодо них інший злочин.

Крім того злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 скоєні ним у складі організованої групи спільно з колишніми високопосадовцями Президентом України ОСОБА_6 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_9 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_8 , першим заступником Голови Служби безпеки України ОСОБА_14 , начальником ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_15 та іншими.

При цьому, необхідно враховувати ступінь суспільної небезпечності особи підозрюваного ОСОБА_5 та його ролі у вчинені злочинів, оскільки ОСОБА_5 підозрюється в організації злочинів, що прямо вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних.

ОСОБА_5 , перевищуючи владу та свої службові повноваження, як співорганізатор злочинів, вчиняв активні дії - розробляв плани злочинних дій щодо незаконного перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, походів та демонстрацій, злочинні схеми неправомірного застосування працівниками правоохоронних органів фізичного насильства, спеціальних засобів та вогнепальної зброї до мітингувальників, залучав для вчинення злочинів осіб, в тому числі підлеглих працівників органів внутрішніх справ, які забезпечували виконання злочинних намірів та досягнення злочинної мети (співорганізаторів, виконавців, пособників та підбурювачів), розподіляв між ними функції у вчиненні злочинів, забезпечував їх знаряддями злочину (спеціальними засобами, вогнепальною зброєю та іншими), а також матеріальною винагородою та іншими заходами заохочення за вчиненні злочини, особисто контролював та спрямовував злочинну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_5 з метою перешкоджання кримінальному провадженню може здійснювати спроби щодо погодження не повних і недостовірних показань із іншими його учасниками (свідками, підозрюваними), в тому числі з виконавцями та пособниками колишніми підлеглими працівниками органів внутрішніх справ.

Розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 складає 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого та особливо тяжких злочинів, що спричинило масову загибель людей, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для обґрунтованих висновків щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5, у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017, тобто стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, тобто в даному випадку прокурором в повному обсязі виконано обов`язок покладений на нього законодавцем п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим суддею встановлено, що відсутність інформації про фактичне місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складання, а тому зазначене повідомлення про підозру відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом їх надіслання поштою за адресами реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, згідно з повідомленням Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 11.09.2019 № 14/12/5-350 підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у державному розшуку, і вірогідно наразі перебуває на території Російської Федерації. Відомості щодо перетину ОСОБА_5 державного кордону України та адміністративного кордону із тимчасово окупованими територіями України на адресу ГУ БКОЗ СБ України не надходили.

Слідством встановлено, що співучасники ОСОБА_5 в скоєнні зазначених злочинів, а саме: колишній Президент України ОСОБА_6 , колишній Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_9 , заступник начальника Головного управління начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , командир ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_13 знаходяться на території Російської Федерації.

Крім того, 02.12.2016 в рамках виконання доручення Святошинського районного суду міста Києва, ОСОБА_5 допитаний в Ростовському обласному суді в режимі відеоконференції про обставини скоєння працівниками спецпідрозділу «Беркут» умисних вбивств мітингувальників в місті Києві 20.02.2014. Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_5 також може тимчасово або постійно перебувати на території Російської Федерації.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 відповідні матеріали стосовно нього направлено до Федеральної казенної установи «Головний інформаційно-аналітичний центр МВС Росії», проте з 26.02.2014 ця установа без будь-якого обґрунтування не вносить за запитами правоохоронних органів України в міждержавний інформаційний банк інформацію стосовно розшукуваного ОСОБА_5

Генеральною прокуратурою України 15.02.2016 до компетентного органу Російської Федерації в порядку ст. 61 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року направлено запит про затримання та взяття під варту ОСОБА_5 до отримання вимоги про його видачу, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, що свідчить про переховування ОСОБА_5 від органу слідства та суду на території Російської Федерації.

До цього часу ОСОБА_5 на жоден із викликів правоохоронного органу безпідставно не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування не повідомив.

У зв`язку з цим, 12.08.2019 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

В контексті зазначених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до статті 281 КПК України, розшук підозрюваного оголошується слідчим або прокурором у конкретному кримінальному провадженні, про що ними виноситься відповідна постанова. Лише така постанова осіб слідчого або прокурора, є підставою для здійснення іншими уповноваженими особами за дорученням (запитом) слідчого або прокурора дій, направлених на розшук підозрюваного, у тому числі за межами України (міжнародний розшук).

Крім того, відповідно до вимог статті 281 КПК України, слідчий та прокурор можуть доручити розшук підозрюваного оперативному підрозділу, а також можуть здійснювати його самостійно шляхом виконання процесуальних дій, передбачених КПК України, у тому числі для розшуку підозрюваного за межами України, тобто здійснювати у такий спосіб міжнародний розшук.

Ці положення статті 281 КПК України кореспондуються з нормами розділу ІХ КПК України, яким передбачено засади міжнародного співробітництва.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 551 КПК України, екстрадиція - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Відповідно ч. 1 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців.

Відповідно до статті 575 КПК України клопотання про видачу особи в Україну готує слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, з дотриманням вимог, передбачених цим Кодексом та відповідним міжнародним договором України. До клопотання додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Тобто, обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Вказані норми процесуального законодавства та обставини, а саме той факт, що на даний час місце перебування ОСОБА_5 не встановлено, за місцем реєстрації, проживання він відсутній, приймаючи до уваги той факт, що 12.08.2019 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав з якими законодавець пов`язує вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішення питання щодо визначення запобіжного підозрюваному, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, особливу тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його репутацію та інші дані про особу, а також розмір майнової шкоди, у завданні яких ОСОБА_5 підозрюється.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора, так як матеріалами клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 1 ст. 408 КК України, та наявність ризиків, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Свердловськ Російської Федерації, українця, громадянина України, який зареєстрований та на момент вчинення злочинів проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначення застави.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1