Дата документу 27.03.2020 Справа № 554/2658/20
Провадження № 1-кс/554/4198/2020
УХВАЛА
Іменем України

27 березня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Манченки, Харківського району, Харківської області, із вищою освітою, одруженого, майора медичної служби, начальника медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

в с т а н о в и в:

27 березня 2020 року слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, у якому посилався на те, що у провадженні Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000192 від 05.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26 березня 2020 року слідчим Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України (військовослужбовець) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 серпня 2015 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України, який діє й на теперішній час.

Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України громадянин України ОСОБА_5 ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження громадянами України військової служби, зобов`язаний проходити військову службу у Національній гвардії України протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників), знати та сумлінно виконувати службові обов`язки з посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обв`язки визначені статутами Збройних Сил України.

Окрім того, ОСОБА_5 склав військову присягу на вірність народу України. Вступаючи на військову службу, присягнув завжди бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №14 о/с від 12.03.2016 капітана медичної служби ОСОБА_5 призначено на посаду начальника медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії № 51 о/с від 07.04.2016 ОСОБА_5 присвоєно чергове військове звання «майор медичної служби».

Відповідно до Функціональних обов`язків начальника медичної служби родів військ і служб, які ОСОБА_5 повинен неухильно дотримуватись, останній як начальник медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідає: за медичне забезпечення частини, а зі спеціальних питань виконує вказівки вищого начальника медичної служби; за організацію медичного забезпечення частини; за підготовку особового складу частини зі своєї спеціальності; за стан та роботу медпункту частини; за бойову та мобілізаційну підготовку підпорядкованого особового складу.

Крім того, начальник медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повинен: організовувати медичне обслуговування особового складу, брати участь в амбулаторному огляді хворих, що знаходяться у медичному пункті частини та направляються у лікувальні установи; знати стан здоров`я хворих, розміщених у медпункті частини чи в інших лікувальних установах, періодично відвідувати їх; організовувати медичне забезпечення особового складу, брати участь в амбулаторному огляді хворих, що знаходяться у медичному пункті частини та направляться у лікувальні установи; здійснювати постійний медичний контроль за особами з хронічними захворюваннями і результати спостереження повідомляти командирам підрозділів; організовувати медичний облік та своєчасно подавати встановлену звітність;

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише відповідно до положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної гвардії України.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Тобто, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, є службовою особою.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на військових посадових осіб Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

У ході виконання ОСОБА_5 своїх службових обов`язків, 16.11.2019 між ОСОБА_5 , та військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, громадянином України ОСОБА_9 , відбулась зустріч, в ході якої ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 про наявні сімейні труднощі, у зв`язку із наявною вагітністю цивільної дружини ОСОБА_9 ОСОБА_10 , а також про наявні проблеми зі здоров`ям.

Всупереч вищевказаним вимогам Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції», посадової інструкції, контракту, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, не відмовившись від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень, ОСОБА_5 вирішив вступити у позаслужбові відносини з ОСОБА_9 для одержання від нього неправомірної вигоди у виді грошових коштів, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про можливість направлення останньому на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у ході особистих зустрічей з ОСОБА_9 16.11.2019, 20.11.2019, 22.11.2019, 04.03.2020, 12.03.2020, 24.03.2020 у службовому кабінеті №12, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який перебуває у службовому користуванні ОСОБА_5 , останній витребував від ОСОБА_9 інформацію щодо наявних та минулих хвороб останнього, з метою його направлення на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я.

ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 , що у зв`язку із проходженням строкової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, він не має можливості відшукання своїх медичних довідок та грошових коштів та повідомив, що даним питанням буде займатись його дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , щоб з даних питань ОСОБА_10 зв`язувалась з ним за його особистим номером мобільного телефону НОМЕР_2 .

04.03.2020 між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 відбулась зустріч, в ході якої останній отримав копії відповідної медичної документації відносно ОСОБА_9 та підтвердив свою обіцянку щодо можливості направлення ОСОБА_9 на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я за грошову винагороду.

24.03.2020 у службовому кабінеті №12, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який перебуває у службовому користуванні ОСОБА_5 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відбулась розмова, в ході якої останній підтвердив можливість направлення ОСОБА_9 на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я, однак вимагав збільшення розміру грошової винагороди за вказані протиправні діяння з 1000 доларів США до 1500 доларів США, тим самим, поставив йому умови, відмова від яких зашкодила б його законним правам і інтересам, на що ОСОБА_9 надав свою згоду. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що передача вказаних грошових коштів повинна відбутись 25.03.2020 поряд з КПП до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у проміжок часу з 15 годин 50 хвилин по 16 годину 15 хвилин, про що ОСОБА_9 повинен повідомити ОСОБА_10 .

Того ж дня, ОСОБА_9 у телефонній розмові з ОСОБА_10 , повідомив останній, що на вимогу ОСОБА_5 , з метою направлення на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я, ОСОБА_10 повинна передати ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1500 доларів США.

Крім того, 25.03.2020 на виконання вказаних протиправних вимог ОСОБА_5 , як начальник медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, склав направлення на стаціонарне обстеження і лікування ОСОБА_9 з метою його подальшого направлення на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я.

Водночас, усвідомлюючи протиправність наведених вище вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_10 при першій можливості, 25.03.2020, з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_5 звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів та в подальшому діяла під контролем правоохоронних органів.

25.03.2020 приблизно о 16 годині 15 хвилин, доводячи до кінця свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи поряд КПП військової частини НОМЕР_1 , що розсташована за адресою: АДРЕСА_2 , за попередньою вищевикладеною домовленістю, зустрівся із ОСОБА_10 та в подальшому одержав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 1500 доларів США за направлення на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я ОСОБА_9 яка поклала вказані грошові кошти до особистої сумки останнього, яка була при ньому.

Того ж дня, о 16 годині 16 хвилин, після отримання повної суми неправомірної вигоди, на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме під час вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 затримано слідчими СУ ТУ ДБР у м. Полтаві. В результаті проведеного особистого обшуку під час затримання ОСОБА_5 в особистих речах останнього, а саме в особистій сумці, яка в момент затримання була при ньому, виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 1500 доларів США.

Таким чином, майор медичної служби ОСОБА_5 , будучи начальником медичної служби родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто службовою особою, з використанням наданої йому влади та службового становища, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, вимагав, а в подальшому 25.03.2020 приблизно о 16 годині 15 хвилин, знаходячись поряд КПП військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США за направлення на проходження військово-лікарської комісії та подальше сприяння у звільненні з військової служби за станом здоров`я ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у вимаганні та одержанніслужбовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом затримання, особи підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2020, протоколом огляду, помітки та вручення ідентифікованих засобів грошових купюр, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами, матеріалами виконаних оперативним підрозділом доручень, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а вказаний злочин віднесений відповідно, ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів.

Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі строком від п`яти до десяти років, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , у майбутньому та у зв`язку з чим підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити інший злочин - дезертирство, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України єтяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десятироків позбавлення волі.

Також, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - враховуючи свій військовий досвідта зв`язки у верхівках органів державної влади може чинити тиск на слідство та суд.Крім того, останній особисто знайомий з особою, в інтересах якої одержав неправомірну вигоду та особу, яка надавала неправомірну вигоду, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі може впливати на вказаних осіб та схиляти їх до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Серед іншого, ОСОБА_5 ,проходячи військову службу у Національній гвардії України, використовуючи службове становище, має змогу перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску та таким чином переховуватись від органу досудового розслідування, в тому числі і на тимчасово окупованій території України і тим самим вчинить інше кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 КК України.

Також, ОСОБА_5 , у зв`язку із проходженням військової служби володіє бойовою вогнепальною зброєю. Таким чином, ОСОБА_5 , у тому числі із застосуванням зброї чи шляхом використання грошових активів та соціальних зв`язків може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий корупційний злочин, є військовослужбовцем, особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва у військовій сфері, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі необхідність боротьби з корупцію, а також враховуючи майновий стан ОСОБА_5 при вирішенні питання розміру застави, вважаю, що вона має складати не менше чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у вказаному випадку визначити необхідність виконання ОСОБА_5 наступних обов`язків, передбачених

ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Зокрема захисники зазначали, що підозрюваний проживає за місцем своєї реєстрації разом із сім`єю, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, на виклики слідчого та суду з`являється, а тому ризики зазначені в клопотанні є необґрунтованими.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000192 від 05.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25.03.2020 року о 16 годині 16 хвилин на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано слідчими СУ ТУ ДБР у м. Полтаві.

26 березня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, підтверджуючі, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання, особи підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2020, протоколом огляду, помітки та вручення ідентифікованих засобів грошових купюр, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами, матеріалами виконаних оперативним підрозділом доручень, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, характеризуючи особу матеріали, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.

З урахуванням наведеного, вважаю можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту , який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства .

Керуючись ст.ст.176-178, 181,183-184, 186, 187, 193-196, 205, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 26.05.2020 року, поклавши на нього наступні обов`язки:
-прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;
-не відлучатися із м.Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 31.03.2020 року о 13.10 год.

Слідчий суддя Октябрскього
районного суду м.Полтави ОСОБА_1