ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/276/20 Справа № 202/490/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Дніпропетровськ, громадянина України,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська

від 12 лютого 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07:15 год. 09 квітня 2020 року, визначено розмір застави у сумі 304050,00 грн., з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилаються на те, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий в клопотанні не навели наявність ризиків для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що перелік ризиків в ухвалі є формальними та необґрунтованими. Вказує на те, що ОСОБА_9 не має наміру приховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та вчиняти кримінальні правопорушення. Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 офіційно працює, перебуває у цивільному шлюбі та має стійкі соціальні зв`язки. Вважає, що слідчим суддею необґрунтовано визначено розмір застави, оскільки майновий стан ОСОБА_9 робить його неспроможним внести завідомо непомірну для нього вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та цілодобовим домашнім арештом, або зменшити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилаються на те, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий в клопотанні не навели наявність ризиків для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що ОСОБА_9 не має наміру приховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та вчиняти кримінальні правопорушення. Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 перебуває у цивільному шлюбі та має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий. Вважає, що слідчим суддею необґрунтовано визначено розмір застави, оскільки майновий стан ОСОБА_9 робить його неспроможним внести завідомо непомірну для нього вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 10 лютого 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що виразилося у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 10 лютого 2020 року, з якого слідує, що під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено речовину рослинного походження, мобільні телефони, грошові кошти та банківські картки; висновком експерта від 10 лютого 2020 року за №19/104-8/737, з якого слідує, що надана на експертизу речовина масою 1,312 г є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна, злочин вчинено групою осіб, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На наявність ризику незаконного впливу на свідків вказує те, що в даному кримінальному провадженні залучено раніше знайомих ОСОБА_9 осіб, які викривали його злочинну діяльність, у зв`язку з чим є ймовірність, що в подальшому на них буде здійснено тиск з боку підозрюваного з метою зміни показів на його користь.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуває у цивільному шлюбі та має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доводи захисників щодо визначення непомірного для ОСОБА_9 розміру застави, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сума застави, яка визначена слідчим суддею встановлена з урахуванням характеризуючих даних підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_9 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_9 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська

від 12 лютого 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4