Справа № 175/244/20
Провадження № 1-кс/175/65/20
У Х В А Л А
іменем України

27 січня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Слобожанське клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0000103 від 23.01.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даному матеріалу,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на тимчасово вилучене майно, обґрунтовуючи клопотання наступним, 23.01.2020 до чергової частини Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, про те, що 23.01.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_5 , 1976 р.н., яка не являється суб`єктом підприємницької діяльності і не має спеціального дозволу (акту обстеження) на здійснення операцій з брухтом чорних металів, одержання якого передбачено законом, з метою отримання прибутку, здійснює незаконні операції з брухтом чорного металу за місцем свого мешкання. (ЄО 1160).

23.01.2020 року, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України, відомості про зазначене кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному № 0000103, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 213 КК України.

23.01.2020 в період з 12:00 год. до 12:20 год., за адресою: АДРЕСА_1 , де за усною домовленістю мешкала ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був проведений огляд зазначеного будинку, під час якого було виявлено та вилучено:

- брухт чорного металу;

- Зошит з записами прийому та передачі брухту чорного металу;

- Грошові кошти в сумі 106 (сто шість) гривень.

23.01.2020 слідчим у кримінальному провадженні зошит з записами прийому та передачі брухту чорного металу; грошові кошти в сумі 106 (сто шість) гривень які поміщено до спец пакету № 7125579, та брухт чорного металу; визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000103.

Прокурор до початку судового засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі клопотання підтримав.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, що відповідає вимогам ч.4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до норм КПК України, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 23.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000103 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за кваліфікацією за ч. 1 ст.213 КК України.

23.01.2020 року слідчим було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно:

- брухт чорного металу;

- Зошит з записами прийому та передачі брухту чорного металу;

- Грошові кошти в сумі 106 (сто шість) гривень.

Постановою від 23.01.2020 року вищевказане майно було визнано речовими доказами.

У розумінні положень ст. 131, ч. 2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, частиною 1 якої визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 т. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання містить відповідне обґрунтування підстав та мети накладення арешту.

Так, метою накладення арешту на майно, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто необхідність збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, з метою забезпечення їх збереження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт по кримінальному провадженню №0000103 від 23.01.2020 року на:
- брухт чорного металу;

- Зошит з записами прийому та передачі брухту чорного металу;

- Грошові кошти в сумі 106 (сто шість) гривень.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1