"18" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.12.2019 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , завідомо неправдиво повідомив про замінування станції метро «Київська» в м. Харкові.
В ході огляду місця події було за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 142, а саме: входу до метро станції метро «Київська», переходу та прилеглої території не було виявлено вибухотехніки та вибухонебезпечних пристроїв.
В ході опитування ОСОБА_4 (м.т. НОМЕР_1 ) останній пояснив, що 14.12.2019 він гуляв з друзями та один з його товаришів на ім`я ОСОБА_5 взяв його мобільний телефон та подзвонив до служби «102» з його номеру телефону та повідомив, що замінував станцію метро «Київська».
В ході проведення огляду місця події від 14.12.2019 за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення було виявлено та вилучено мобільний телефон ТМ «HONOR X6», фіолетово-синього кольору, в який вставлено карту оператора мобільного зв`язку «МТС» з номером: НОМЕР_1 , який добровільно видав гр-н ОСОБА_4 та пояснив, що саме з цього телефону було здійснено дзвінок до служби «102».
Як зазначено прокурором, органом досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучений мобільний телефон зберіг сліди кримінального правопорушення та інші дані, що мають значення для кримінального провадження, сторона обвинувачення просить накласти арешт на зазначений в клопотанні мобільний телефон, який було вилучено у гр-на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події.
У судове засідання прокурор не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, повністю його підтримуючи. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо його належного повідомлення про час та місце розгляду клопотання прокурора про арешт вилученого під час огляду місця події майна, про що слідчим ОСОБА_6 , що входить до складу слідчої групи у даному кримінальному провадженні, суду надано рапорт, в якому крім цього зазначено, що на його повідомлення щодо розгляду даного клопотання він заявив, що у судове засідання з`явитися не зможе та проти задоволення клопотання не заперечує.
Неприбуття власника майна у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації на добровільно виданому 14.12.2019 р. гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, належному йому мобільному телефоні ТМ «HONOR X6», який може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та який може бути речовим доказом, - на це майно слід накласти арешт.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на мобільний телефон ТМ «HONOR X6», фіолетово-синього кольору, в який вставлено карту оператора мобільного зв`язку «МТС» з номером: НОМЕР_1 , який було вилучено у гр-на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1