Справа № 297/2316/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /4806/483/20, відомості про кримінальне правопорушення в якому 24.11.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :

ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2019 року обвинувальний акт, складений та затверджений за ч. 2 ст. 186 КК України щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, без освіти, раніше судимого,

повернуто прокурору Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою суду законної сили.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою строком до 15.12.2019.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зазначається, що обвинувачений ОСОБА_7 є угорцем та не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, однак під час досудового розслідування не було залучено перекладача, і при цьому, обвинуваченому ОСОБА_7 не вручено примірнику обвинувального акту з додатками в перекладі на угорську мову. На переконання суду першої інстанції, не роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та невручення йому обвинувального акту з додатками на зрозумілій для нього мові є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Разом із тим, з`ясовуючи думку сторін кримінального провадження з приводу повернення обвинувального акту, суд врахував, що прокурор ОСОБА_6 жестами впливав на думку обвинуваченого та потерпілого. Тому, обвинувальний акт повернуто прокурору.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду. Посилається на те, що суд фактично самостійно вирішив питання про залучення обвинуваченому ОСОБА_7 перекладача з числа співробітників суду, які не є штатними перекладачами в суді, і при цьому, суд не врахував, що ні обвинувачений, ні його захисник у порядку ч. 4 ст. 29 КПК України жодного разу не заявляли клопотання про залучення перекладача. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином України від народження, проживає на її території і майже рік переховувався від органу досудового розслідування в м. Київ, що викликає обґрунтовані сумніви в потребі залучення йому перекладача на угорську мову. Стверджує, що аналогічні міркування містяться в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 16.04.2018 у справі № 297/236/18, якою задоволену апеляційну скаргу прокурора на ухвалу про повернення обвинувального акту, і такого висновку дійшов Касаційний кримінальний суд у справі № 672/1599/17. Між тим, вказує на те, що на відміну від судового засідання 18.11.2019 цей же склад суду не залучав обвинуваченому ОСОБА_7 перекладача у двох інших кримінальних провадженнях щодо нього, судові засідання в яких відбулися 15.11.2019, тобто, за три дні до винесення оскаржуваної ухвали. Крім того, посилається на те, що під час підготовчого судового засідання судом прийнято рішення про проведення розгляду справи без потерпілого, однак, під час перерви для залучення перекладача потерпілий з`явився, але питання про його участь судом не вирішено, вимоги ст. 345 КПК України відносно потерпілого не виконані. Вказує на те, що під час з`ясування в сторін кримінального провадження думки щодо можливості призначення судового розгляду, суд першому надав слово захиснику, який всупереч позиції обвинуваченого запропонував повернути обвинувальний акт прокурору. При цьому, зазначає, що звукозапис судового засідання у справі фактично відсутній, оскільки не прослуховується, і окрім деяких слів, не містить відомостей про судове засідання, що відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Тому, прокурор вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлено невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а відповідно, не встановлено й законних підстав для його повернення прокурору. Разом із тим, посилається на те, що суд залишив поза увагою письмове клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, про наявність такого в судовому рішенні не згадується, чим порушено вимоги ст. 315 КПК України, а фактично питання перебування обвинуваченого під вартою вирішено самостійно і лише в межах строку дії ухвали слідчого судді від 17.10.2019. Також стверджує, що при поверненні обвинувального акту порушено право обвинуваченого, передбачене ст. 28 КПК України, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, на чому й наполягав обвинувачений, однак, зі змісту судового рішення вбачається, що обвинувачений зобов`язаний пояснити суду, чому не хоче, щоб обвинувальний акт було повернуто прокурору. Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу й просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений, захисник та потерпілий повідомлені відповідно до вимог закону; що від них не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їх неявки на розгляд справи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, дані про матеріальну шкоду та витрати на залучення експерта, твердження про відсутність цивільного позову та підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб у даному кримінальному провадженні (а. к. п. 2 5).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченого та захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 6 - 11).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що під час підготовчого судового засідання не встановлено невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а відповідно, не встановлено й законних підстав для його повернення прокурору, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, - визнаються такими, що спростовуються наведеним вище.
Проаналізувавши зміст наявного в матеріалах справи обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, а також твердження та висновки суду першої інстанції, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суд фактично самостійно вирішив питання про залучення обвинуваченому ОСОБА_7 перекладача, не врахувавши, що ні обвинувачений, ні його захисник у порядку ч. 4 ст. 29 КПК України жодного разу не заявляли клопотання про залучення перекладача.
Такими, що заслуговують на увагу, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином України від народження, проживає на її території і майже рік переховувався від органу досудового розслідування в м. Київ, що викликає обґрунтовані сумніви в потребі залучення йому перекладача на угорську мову.
Тому, висновки суду першої інстанції про те, що: обвинувачений ОСОБА_7 є угорцем та не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, однак під час досудового розслідування не було залучено перекладача, і при цьому, обвинуваченому ОСОБА_7 не вручено примірнику обвинувального акту з додатками в перекладі на угорську мову; нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та невручення йому обвинувального акту з додатками на зрозумілій для нього мові є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про порушення прокурором вимог КПК України при врученні прокурором обвинуваченому та його захиснику копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, і відповідно, не дають підстав для повернення прокурору обвинувального акту.
Не погоджуючись з указаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд враховує те, що відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою, сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання, подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 4 статті 29 КПК України передбачено, що сторонам кримінального провадження у перекладі на їхню рідну мову або іншу мову, якою вони володіють, надаються судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.
Однак, із матеріалів справи не вбачається, що обвинувачений чи захисник подавали клопотання про залучення перекладача чи вручення кожному з них копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з перекладом на угорську мову.
Такими, що підтверджуються змістом журналу судового засідання й заслуговують на увагу, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що: під час підготовчого судового засідання судом прийнято рішення про проведення розгляду без потерпілого, однак, під час перерви для залучення перекладача потерпілий з`явився, але питання про його участь судом не вирішено, вимоги ст. 345 КПК України відносно потерпілого не виконані; під час з`ясування в сторін кримінального провадження думки щодо можливості призначення судового розгляду, суд першому надав слово захиснику, який всупереч позиції обвинуваченого запропонував повернути обвинувальний акт прокурору.
Разом із тим, звукозапис підготовчого судового засідання є нечітким, з нього неможливо зрозуміти про що йде мова, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що звукозапис судового засідання фактично відсутній, оскільки не прослуховується, і окрім деяких слів, не містить відомостей про судове засідання, що відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, слушними колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги про те, що: суд залишив поза увагою письмове клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, про наявність такого в судовому рішенні не згадується, чим порушено вимог ст. 315 КПК України, а фактично питання перебування обвинуваченого під вартою вирішено самостійно і лише в межах строку дії ухвали слідчого судді від 17.10.2019; що при поверненні обвинувального акту порушено право обвинуваченого, передбачене ст. 28 КПК України, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, на чому й наполягав обвинувачений, однак, зі змісту судового рішення вбачається, що обвинувачений зобов`язаний пояснити суду, чому не хоче, щоб обвинувальний акт було повернуто прокурору.
Тому, таким, що не дає підстав для повернення прокурору обвинувального акту, колегія суддів визнає і висновок суду першої інстанції про те, що прокурор ОСОБА_6 жестами впливав на думку обвинуваченого та потерпілого при з`ясуванні думки сторін кримінального провадження з приводу повернення прокурору обвинувального акту.
Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акту в ухвалі не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище, у тому числі й дати оцінку доводам прокурора в частині посилань в апеляційній скарзі на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16.04.2018 у справі № 297/236/18, якою задоволену апеляційну скаргу прокурора на ухвалу про повернення обвинувального акту, висновки Касаційного кримінального суду в справі № 672/1599/17, а також на те, що на відміну від судового засідання 18.11.2019 цей же склад суду не залучав обвинуваченому ОСОБА_7 перекладача у двох інших кримінальних провадженнях щодо нього, судові засідання в яких відбулися 15.11.2019, тобто, за три дні до винесення оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, складеного та затвердженого щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в Берегівському районному суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: