пр. № 1-кс/759/556/20
ун. № 759/1344/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фергана Республіки Узбекістан, росіянина, особи без громадянства, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації на території України, зі слів проживає в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений, востаннє, 23.04.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 186 ч. 3 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на сток 5 років, звільнений 01.06.2018 по відбуттю призначеного строку покарання, затриманого 22.01.2020 року в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання в 11:05 год., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення № 0000392 від 22.01.2020,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2020 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_8 надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , внесеного в рамках кримінального правопорушення №0000392, від 22.01.2020 р., строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2020, у якому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше неодноразово була засуджена за вчинення майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і маючи не зняту та не погашену судимість в законному порядку 20.01.2020 приблизно о 17 годині 33 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, повторно відкрито викрав майно у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав їй матеріальну шкоду на загальну суму 8 250 гривень.
Так, 20.01.2020 приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись по бульвару Кольцова в місті Києві, звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка утримувала на руці свою жіночу сумку з наявним майном всередині, яку і вирішив відкрито викрасти, з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, чим продовжити свою злочинну діяльність.
З цією метою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цього ж дня, приблизно о 17 годині 33 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_2 наблизився до раніше незнайомої йомуОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з метою подолання опору наніс їй удар в спину, в результаті чого остання втратила рівновагу, утримуючи при цьому в руці особисту сумку. В той час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, продовжив наносити удари лівою рукою в область передпліччя лівої руки, на якому знаходилась її сумка та з метою подальшого обернення на сою користь з руки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирвав належну їй шкіряну жіночу сумку бежевого кольору, вартістю 2500 гривень, всередині якої знаходились гаманець, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому мали місце грошові кошти в сумі 400 гривень, окуляри для зору в металевій оправі червоного кольору, вартістю 800 гривень, які знаходились у футлярі коричневого кольору, вартістю 200 гривень, дерев`яна ікона з трьох елементів «Борогодиця із Спасителем», вартістю 200 гривень та мобільний телефон марки «Samsung», золотистого кольору, вартістю 4000 гривень, в силіконовому чохлі сріблястого кольору, вартістю 150 гривень, а всього майна на загальну суму 8 250 гривень.

Отримавши в такий спосіб доступ до майна ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, однак в подальшому був викритий та затриманий працівниками поліції з викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, повторно, відкрито викрав чуже майно, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
22.01.2020 року ОСОБА_10 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня, у кримінальному провадженні заступником начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.01.2020, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення злочину;

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 від 22.01.2020, яка повідомила, про обставини вчинення злочину, відомості про викрадене майно та прикмети особи у яка його вчинила;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 , впізнала та вказала на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на особу, яка 20.01.2020 вчинила відносно неї вищевказаний злочин;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 22.01.2020, яка вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка надала їй, як з`ясувалось, викрадене майно, для укладення договору отримання грошових коштів під заставу майна;

- показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 22.01.2020, у присутності яких потерпіла впізнала та вказана на ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила відносно неї даний злочин;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначивши, що встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ніде не працює, не має постійного місця реєстрації та не має джерела доходів, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також продовжити вчинити інші злочини.

На підставі наведеного слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість знову вчинив новий умисний злочин, із застосуванням насильства, і може незаконно впливати на потерпілого чи свідків усвідомлюючи міру покарання за вчинений злочин та перебуваючи на свободі, може схиляти потерпілого чи свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі в кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування чи судового розгляду.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо обрання йому міри запобіжного заходу у видгляді тримання під вартою, його захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором у судовому засіданні.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину та особу підозрюваного, який раніше судимий, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч 5 ст.194 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, а також, що КПК України та практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зважаючи на те, що злочин вчинено з із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділу Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного в рамках кримінального правопорушення № 0000392 від 22.01.2020,- задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК Українизапобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає 60 днів та закінчується 19 березня 2020 року об 11:05 годині (включно).

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ МЮ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1