Справа № 146/189/18
Провадження №11-кп/801/557/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000278 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.02.2020, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , перебуває в цивільному шлюбі, доглядає за 70-річним дідом; раніше неодноразово судимого, останній раз 25 квітня 2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання по вироку цього ж суду від 23 лютого 2012 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; 19 вересня 2014 року на підставі постанови Прилуцького міського суду Чернігівської області від 11 вересня 2014 року умовно-достроково звільненого з Прилуцької виправної колонії Чернігівської області з невідбутим терміном покарання 2 роки 5 місяців 1 день;

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішені питання з речовими доказами та судовими витратами.

встановив:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та, продовжуючи свою злочину діяльність, повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_7 14 серпня 2017 року біля 18 години перебуваючи по вулиці Миру в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області біля місцевої музичної школи побачив як біля нього пройшла та повернула з вказаної вулиці на стежку ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_7 діючи умисно з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг ззаду до ОСОБА_9 зняв з себе кофту, яку накинув на шию потерпілої та почав її вказаною кофтою душити. В результаті вказаних дій потерпіла ОСОБА_9 впала на землю, після чого ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для потерпілої наніс останній декілька ударів кулаком руки в область обличчя, після чого продовжуючи свої злочинні дії відкрито викрав з її рук мобільний телефон марки «Nokia Asha 200», вартість якого згідно висновку експерта від 14 листопада 2017 року №1112 становить 300 гривень, у середині якого знаходилася карта пам`яті ємкістю 2Гб, вартістю 30 гривень та сім карта «Київстар» вартістю 10 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір направлений на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_7 взяв за верхній одяг потерпілу ОСОБА_9 відтягнув її у чагарники, де наніс їй ще декілька ударів кулаками у область обличчя, після чого відкрито викрав з її рук жіночу шкіряну сумку вартістю 110 гривень усередині якої знаходився шкіряний гаманець вартістю 50 гривень з грошовими коштами у сумі 350 гривень, після чого з місця події зник завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 850 гривень.

Згідно висновку експерта №110 від 15 серпня 2017 року у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого твердого предмету, до яких відносяться руки людини, до 3-х діб від часу експертизи, можливо 14 серпня 2017 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Апеляційна скарга прокурора містить прохання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; міркування прокурора, який просив задовільнити їхню апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти її задоволення; виступи всіх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще й в останньому слові; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора та зміну вироку суду в частині призначеного покарання в порядку ч.2 ст.404 КПК України.

Висновки суду про кваліфікацію скоєного, доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, за ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених у вироку, ніким не оскаржуються, а тому вирок в цій частині не переглядається.

Так, відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що при дослідженні даних про особу обвинуваченого суди мають враховувати серед іншого його поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле.

Відповідно до ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, перевиховання, виправлення засуджених, а і попередження нових злочинів. Враховуючи особу винного та обставини кримінального провадження його виправлення можливе без призначення реальної міри покарання.

Невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість є обов`язковою підставою до скасування вироку суду в частині призначеного покарання в разі якщо воно і не виходить за межі санкції статті Кримінального кодексу України, але своїм видом і розміром є явно несправедливе через м`якість.

Разом з тим, суд не вбачає явно м`якого покарання взявши до уваги визнання ОСОБА_7 своєї вини, щире каяття про, що засвідчує також добровільне відшкодування ним заподіяних потерпілій матеріальних і моральних збитків, яка просила не призначати винному покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Як слідує із залученої копії свідоцтва про народження, на його утриманні знаходиться малолітня донька.

Всі вони разом із цивільною дружиною, її сестрою і тещею, більше трьох років проживають у помешканні останньої, він приймає участь у вихованні дитини.

В даних досудової доповіді зазначено, що з особами з антисоціальною поведінкою обвинувачений стосунків не підтримує, підтримує гарні стосунки із рідними, від співмешканців будинку встановлено, що скарг із боку сусідів на його адресу не надходило.

Наркотичними речовинами та алкогольними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Зважаючи, що із часу вчинення злочину минуло майже три роки, за цей час обвинувачений ніяких злочинів не скоїв, створив сім`ю із якою має тісні соціальні зв`язки, неофіційно працює, допомагає також своєму діду, який проживає за місцем його реєстрації, тому суд визнав, що йому обґрунтовано застосовані до призначеного покарання норми статті 75 КК України. Вказані обставини залишились поза увагою і прокурора в апеляції.

Застосування зазначеного закону допускається в разі призначення покарання у виді позбавлення волі не більше ніж 5 років, із врахуванням тяжкості вчиненого, особи обвинуваченого та інших обставин, коли суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування реального покарання.

Відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих, із врахуванням особи винного, суд вважає обґрунтованим звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням та визначенням йому покарання майже максимального по строку із максимальним іспитовим строком і покладанням на нього обов`язків, за яких буде здійснюватись контроль за його поведінкою, з метою встановлення факту виправлення та дає підстави визнати законним прийняте судове рішення відносно ОСОБА_7 .

На переконання суду прокурор не навів переконливих доказів щодо необхідності засудження обвинуваченого до покарання без застосування статті 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 420 КПК України апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора по кримінальному провадженню ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3