Справа № 307/3020/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/446/20, за апеляційною скаргою прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2019.
Цією ухвалою кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганичі, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_6 15.07.2019, в нічний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним автомобілем марки «MitsubishiOutlander», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Народній в с. Ганичі, Тячівського району в напрямку смт. Дубове, Тячівського району, білябудинку №392, допустив наїзд на ОСОБА_11 , якийвийшов з правого узбіччя на проїзнучастину дороги, а саме на смугуруху по якій в цей момент рухавсявказанийавтомобіль.
У ОСОБА_12 вчинивши за вказанихобставиндорожньо-транспортнуподію, у суперечвимогам п.2.10 Правил дорожнього руху України, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду з місця події скрився, де тимчасово переховувався по місцю свого проживання, після чого цього ж дня разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 , з`явився доДубівського відділення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатськійобласті.

-2-

Внаслідокданоїдорожньо-транспортноїпригодипішохід ОСОБА_14 згідно висновку судово-медичної експертизи за № 104 та № 251 від 28.08.2019, отримав тілесні ушкодження, які відповідно наказу № 6 МОЗ України п.п. 2.1.1 від 17.01.1995 відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як привили до настання смерті. Вказанітілесніушкодженняхарактерні для дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди та знаходиться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.
На основі судово-гістологічної експертизи, а саме: відсутності запально клітинної реакції в речовині головного мозку та легень, можназробитивисновок, що смерть ОСОБА_15 настала меншніж за 5 хвилин з моменту отримання тілесних ушкоджень, тобто останній не міг вижити при наданні йому негайної кваліфікованої медичної допомоги.
Ухвала суду мотивована тим, що потерпілий у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_8 подав заяву про відмову від обвинувачення, а тому суд першої інстанції з посиланням на ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284, ч.1 ст.477 КПК України закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В апеляційнійскарзі прокурор просить зазначенуухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, постановлення її з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд безпідставно проігнорував те, що за змістом ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, у тому числі, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин). Проте із обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що у відповідності до ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання, що на думку прокурора унеможливлює здійснення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у формі приватного обвинувачення. Крім того прокурор, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16.01.2019 у справі №439/397/17, який вказує на те, що суд не вправі приймати рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки сам потерпілий, тобто померлий ОСОБА_14 такого клопотання не заявляв.
На апеляційну скаргу прокурора, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення з вимогою залишити таку без задоволення, у зв`язку з обгрунтованістю, вмотивованістю та законністю ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 . Звертає увагу на те, що в судовому засіданні прокурор не заперечував щодо закриття провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення. Викладені в апеляційній скарзі прокурора твердження про необхідність врахування ОСОБА_16 на час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що на думку прокурора унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, не відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 08.10.2015 у справі №5-132, згідно якої викладене законодавцем у ст.477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення,

-3-

стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не поширюється на передбачені ч.1 ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання. Крім того захисник просить врахувати, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхідність врахування при розгляді даного кримінального провадження правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №439/397/17 є необґрунтованим, оскільки зазначений висновок стосується практики застосування судами ст. 46 КК України, тобто звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_17 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадженнята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Право на отриманнямотивованого судового рішення є процесуальнимелементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенняхсудівмають бути належним чином зазначеніпідстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при закритті кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався.

Згідно ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо певних кримінальних правопорушень, перелік яких зазначено в даній статті. Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України, зазначене в п.1 ч.1 ст.477 КПК України як залишення в небезпеці (без обтяжуючих обставин).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дане кримінальне провадження № 0000196 від 15. 07. 2019 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.135 КК Українивідноситься до справ приватного обвинувачення.

-4-

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 подана заява про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження, вказуючи на відсутність до ОСОБА_6 жодних претензій (а. п. 25).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

У відповідності до ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Стосовно доводів прокурора про наявність обтяжуючої обставини, передбаченої ст. 67 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 08. 10. 2016 та 18. 05. 2017, № 5-132кс15, 5-79 кс (15)17, для визнання кримінального провадження таким, що здійснюється у формі приватного обвинувачення застереження у ст. 477 КПК України щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не поширюється на передбачені ч. 1 ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання.

Превіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне неврахування судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16. 01. 2019 у справі №439/397/17, апеляційний суд констатує, що у постанові від 16.01.2019 у справі №439/397/17, Верховний Суд зробив висновок щодо застосування норм права, передбаченої ст. 46 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим», і жодної правової оцінки щодо застосування інших норм права у цій поставної не наведено, а отже посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 16. 01. 2019 у справі №439/397/17 в даному кримінальному провадженні є помилковим.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що істотних порушень норм права, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційного провадження не встановлено.

Крім того, як вбачається із журналу судового засідання від 23 .10. 2019 прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні від 23. 10. 2019 не заперечував щодо задоволення клопотання та закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частини першої третьої цієї статті поширюється на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 , є батьком потерпілого ОСОБА_14 ,, який внаслідок ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження від яких помер, крім того саме потерпілий ОСОБА_8 звертався до органів поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

-5-

А тому, з цих же підстав, відхиляються і доводи прокурора про те, що суд не вправі приймати рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки сам потерпілий, тобто померлий ОСОБА_14 такого клопотання не заявляв.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про існування підстав для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, вважає їх правильними, обґрунтованими та взаємоузгодженими між собою.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2019, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинуваченняву кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - без змін.

На ухвалу апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: