ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2351/20
Провадження № 1-кп/210/631/20

"26" травня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000395 від 08.03.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борове Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 25.05.2004 року Харківським районним судом м. Харкова Харківської області за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 187 ч.3 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 16.09.2011 року по відбуттю строку покарання;

2) 03.03.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 263 ч.2, 121 ч.1, 70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року згідно ст. 72 ч.5 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 16.11.2014 року по 03.04.2015 року. Звільнився 14.04.2018 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 15 днів згідно ухвали Софіївського районного суду від 06.04.2018 року на підставі ст. 81 КК України,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
08.03.2020 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_4 , перебував за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , де він проживав разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її теперішнім співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двома малолітніми дітьми.

В цей час ОСОБА_4 перебував у вказаному будинку разом з ОСОБА_7 у приміщенні кухні, де між ними під час спілкування виникла сварка, в ході якої останній виразився у бік ОСОБА_4 нецензурною лайкою. Поведінка ОСОБА_7 обурила ОСОБА_4 , викликавши у нього гостру неприязнь та намір на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, не переслідуючи мети спричинення смерті.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 , 08.03.2020 року приблизно о 10:10 годині, знаходячись у приміщенні кухні приватного будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи настання саме таких наслідків, утримуючи в правій руці кухонний ніж, яким він перед цим різав хліб, наніс клинком вказаного ножа один удар в область грудної клітини справа ОСОБА_7 , який стояв поряд з ним з лівої сторони.

Після чого, ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, припинив свої протиправні дії, та пішов в іншу кімнату будинку. Через деякий час до будинку повернулася ОСОБА_6 , якою була викликана швидка медична допомога, працівниками якої він був доставлений до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2».

Таким чином, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення груді з ушкодженням верхньої долі правої легені, що супроводжувалося гемо та пневмотораксом, гематомою м`яких тканин.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №578 від 15.04.2020 року проникаюче колото-різане поранення груді з ушкодженням верхньої долі правої легені, що супроводжувалося гемо та пневмотораксом, гематомою м`яких тканин по характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається. Просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні присутнім не був, до початку слухання справи надав до суду заяву, в якій просив кримінальне провадження розглянути без його участі, матеріальних претензій не має, покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду.

Відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності потерпілого, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження та його заяву про це.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисного щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно з ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття.

Згідно з ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, є рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався (Т.2. а.п. 54, 56), за місцем мешкання характеризується задовільно (Т.2 а.п. 57), вину визнав, у вчиненому розкаявся, фізично здоровий, раніше судимий (Т.2 а.п. 44-47, 49-51, 52).

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України не вбачається.

Ухвалою Дзержинського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вважає за необхідне обраний у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 23 липня 2020 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Майнова шкода відсутня.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст. ст. 122, 124-126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , рахувати з 10 березня 2020 року.

Обраний у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 23 липня 2020 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати при проведенні експертизи (висновок експерта №19/104-17/1/607 від 09.04.2020 року) в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Речовий доказ:

- футболку, ножиці, кухонний ніж, марлевий тампон з РБК, як і передано на зберігання в камеру схову речових доказів Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області (квитанція №903 від 10.03.2020 року), після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон «НТС», який передано на зберігання в камеру схову речових доказів Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області (квитанція №903 від 10.03.2020 року), після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Матеріали кримінального провадження №0000395 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2351/20, провадження №1-кп/210/631/20.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1