Справа № 456/2242/18
Провадження № 1-кп/456/59/2020
ВИРОК
іменем України

05 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрий Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого 05.12.2017 Лисичанським міським судом Луганської області за частиною 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
який органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 ст. 185, частиною 3 ст. 185, частиною 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Стрий Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимого 05.12.2017 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за частиною 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
який органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30.08.2018, близько 10 год 52 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва 1568» ТОВ «Руш», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, площа Ринок,10, за попередньою змовою групою осіб, з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, умисно, викрали із стелажів 3 шампуні «Хед енд шолдерс ментол», ємністю по 400 мл та 2 шампуні «Хед енд шолдерс ментол 2 в 1», ємністю по 400 мл, вартість яких становить 310,65 грн, які заховали за пояс під верхній одяг та, пройшовши повз каси магазину не розплатившись за товар, намагаючись вийти з магазину, були зупинені завідувачем магазину ОСОБА_8 з вимогою повернути викрадене майно, однак, усвідомлюючи, що їхні дії на таємне викрадення майна викриті, продовжили протиправні дії, вирвались від ОСОБА_8 , яка намагалась їх затримати та втекли з приміщення магазину, вчинивши грабіж повторно.

Крім цього, ОСОБА_3 04.09.2018, близько 12 год 53 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ» ТОВ «АТБ-маркет», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка,42, з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав упаковку розчинної кави марки «Якобс Монарх» вагою 300+100 грам, вартістю 238,32 грн, без ПДВ, яку заховав під футболку, пройшовши повз касу не розплатившись, вийшов з магазину, після чого розпорядився майном на власний розсуд, вчинивши крадіжку повторно.

Крім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України, а саме: в тому, що вони 11.05.2018, близько 13 год 40 хв, перебуваючи в АДРЕСА_3 , за попередньою змовою групою осіб, з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проникли в нежитловий будинок (новобудову) за цією адресою, подвір`я яке огороджено з трьох сторін (з четвертої сторони огорожа відсутня), звідки умисно, таємно викрали металеві предмети, а саме: кутник розміром 50x50x5 мм довжиною 1,6 м, швелер типу «П10» довжиною 0,46 м, швелер типу «П10» довжиною 0,48 м, швелер типу «П10» довжиною 0,31 м, швелер типу «П10» довжиною 0,43 м, швелер типу «П10» довжиною 0,48 м, швелер типу «П10» довжиною 0,485 м, трубу розміром 48x4 мм довжиною 0,87 м, загальною вартістю 459,00 гривень, та металеву трубу діаметром 40 мм довжиною 1,78 м, вагою 15 кг, вартістю як брухту чорних металів 93 гривні, загальною вартістю викраденого майна 552,00 гривні, після чого з викраденим покинули місце події та мали можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

Відповідальність за кримінальні правопорушення, винуватим у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена:
частиною 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;
частиною 2 статті 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_4 , передбачена:
частиною 2 статті 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до диспозиції частини 3 ст. 185 КК України кримінальним правопорушенням є крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 185 КК України визнав повністю, давати показання суду відмовився.

По пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 186 КК України вину не визнав, надав суду показання, за змістом яких 30.08.2018 він разом з ОСОБА_4 в магазині «Єва» таємно викрали шампуні. При виході з магазину, якась жінка щось їм сказала, однак вони не розуміли хто це така і що вона хоче, тому вони вийшли і пішли по своїх справах. Вважає кваліфікацію дій не вірною, визнає, що вчинив крадіжку.

Стосовно інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України вину не визнав, надав суду показання, за змістом яких 11.05.2018 він разом з ОСОБА_4 з новобудови по вул. Львівська, в якій були відсутні вікна та двері, а також навколо якої була відсутня огорожа, викрали речі. Однак біля будинку їх зупинила потерпіла, сказавши що це її майно і вони повернули його назад, після чого втекли. Щиро розкаявся у скоєному просить суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частиною 2 статті 186 КК України, не визнав, надав суду показання, за змістом яких 30.08.2018 він разом з ОСОБА_3 в магазині «Єва» таємно викрали шампуні. При виході з магазину, якась жінка щось їм сказала, однак вони не розуміли хто це така і що вона хоче, тому вони вийшли і пішли по своїх справах. Вважає кваліфікацію дій не вірною, визнає, що вчинив крадіжку.

Стосовно інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України надав суду показання, за змістом яких 11.05.2018 він разом з ОСОБА_3 зайшли до новобудови без дверей та вікон, у якої не було огорожі, звідки винесли метал. Їх зупинила жінка, яка сказала повернути майно, бо воно її, що вони і зробили. Щиро розкаявся у скоєному просить суворо його не карати.

Заслухавши позицію сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , з якої видно, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження в частині вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбачених частиною 2 ст. 185 КК України (таємне викрадення кави «Якобс Монарх» з магазину «АТБ»), переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та в добровільності такої позиції, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, яка підтримує обвинувачення в цій частині, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо даних обставин, що відповідає вимогам частини 3 ст. 349 КПК України.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
заявою керуючої магазину «Єва», якою вона повідомила про відкрите викрадення з магазину майна (Т.2 а.к.п.3);
інвентаризаційною накладною від 31.08.2018 та довідкою від 31.08.2018, в яких встановлено вартість викраденого з магазину «Єва» майна (Т.2 а.к.п.7);
відео з камер відеоспостереження, яке висвітлює обставини викрадення з магазину «Єва» майна.
показаннями представника потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_9 , за змістом яких вона побачила за допомогою камер відеоспостереження як один з двох хлопців взяв три шампуні і сховав їх за пояс шортів, а інший взяв два шампуні і сховав в їх за пояс штанів. Вона вийшла з кабінету і стала на виході з магазину. Коли ці хлопці виходили з магазину спрацювала система безпеки і вона схопила їх за одяг, однак не змогла їх втримати і ті розбіглися у різні сторони. Вона кричала їм у слід, щоб ті повернулися, однак вони не реагували. Ці хлопці зайшли в магазин разом і виходили також разом. Через кілька хвилин один з цих хлопців, той що вищий, повернувся і віддав один шампунь.
показаннями свідка ОСОБА_10 , за змістом яких вона почула як керуюча магазину крикнула до хлопців, що б ті повернулися, однак ті втекли. Пізніше, один з хлопців вернувся і віддав один шампунь та просив не викликати поліцію.

На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України стороною обвинувачення надано суду такі докази:
заяву ОСОБА_11 , якою вона повідомила про викрадення з її будинку майна (Т.1 а.к.п.209);
протокол огляду місця події від 11.05.2018, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та місце виявлення викраденого майна (Т.1 а.к.п.211-216);
протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018, згідно з яким ОСОБА_11 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала по рисам обличчя та тілобудові ОСОБА_4 як того, що викрав її майно (Т.1 а.к.п.218-221);
протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018, згідно з яким ОСОБА_11 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала по рисам обличчя та тілобудові ОСОБА_3 як того, що викрав її майно (Т.1 а.к.п.222-225);
висновок експерта від 05.06.2018, відповідно до якого ринкова вартість викрадених обвинуваченими речей станом на 11.05.2018 становить 459,00 грн (Т.1 а.к.п.228-233);
довідку ПП «Весна-плюс» та акт контрольного зважування брухту чорних металів, в яких зазначено вартість 1 кг брухту чорних металів станом на 11.05.2018 та загальну вагу зваженого брухту (Т.1 а.к.п.236, 237);
протокол проведення слідчого експерименту від 07.06.2018, в якому зазначено показання підозрюваного ОСОБА_4 про обставини вчинення ним крадіжки з новобудови (Т.1 а.к.п.239-241);
протокол проведення слідчого експерименту від 07.06.2018, в якому зазначено показання підозрюваного ОСОБА_3 про обставини вчинення ним крадіжки з новобудови (Т.1 а.к.п.243-245);
відео, в якому зафіксовано проведення слідчих експериментів з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , і яке підтверджує достовірність обставин, викладених у відповідних протоколах проведення слідчого експерименту від 07.06.2018, а також з якого вбачається наявність вільного доступу до новобудови.
Також, судом у судовому засіданні отримано показання потерпілої ОСОБА_11 , за змістом яких її будівля зі сторони вулиці не огороджена. В самій будівлі відсутні вікна та двері, тому до неї всередину можна вільно зайти. З вікна свого будинку, який розташований поруч з іншим, вона побачила двох осіб, які несли швелера і труби з її новобудови. Вона вийшла з будинку і сказала їм чому вони крадуть, що це її майно. Зупинила їх коли вони несли викрадене до головної вулиці, на відстані приблизно 40 м від її будинку. Ті хлопці сказали, що повернуть речі назад і віднесли їх до провулку, де і залишили. Вони не втікали, приїхала поліція і їх затримали;

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд зазначає, що показання потерпілої є чіткими, послідовними, логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Показання дані потерпілою безпосередньо у судовому засіданні за присутності обвинувачених та захисників.

Досліджені документи та висновок експерта є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України, а саме:

шляхом проведення компетентною особою (слідчим) передбачених КПК України слідчих дій огляду місця події та огляду предметів відповідно до вимог ст. 237 КПК України, пред`явлення особи для впізнання відповідно до ст. 228 КПК України, проведення слідчого експерименту відповідно до вимог ст. 240 КПК України;

визнання об`єктів речовими доказами та оформлення даної дії відповідним процесуальним документом слідчого постановою;

шляхом проведення експертизи на підставі постанови компетентної особи слідчого судді, проведення якої оформлено відповідним висновком експерта.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи наявність в діянні обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити таке.

З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом, тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Викрадення полягає в дії (активній поведінці) і означає незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника.

Крадіжка визнається закінченою з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

Суб`єктом злочину може бути осудна особа, яка досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном.

Кваліфікуючою ознакою крадіжки є вчинення її у поєднанні з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Згідно з приміткою до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу (пункт 1 Примітки).

Відповідно до частини 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні фактичні обставини кримінального провадження, які підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, суд зазначає, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, домовившись про вчинення крадіжки до початку злочину (перед його вчиненням) і 11.05.2018, близько 13 год 40 хв, зайшли із неогородженої з однієї сторони парканом територію новобудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу зайшли у незакінчений будівництвом будинок, в якому були відсутні двері та вікна і на даній будівлі не було жодних обмежень чи огорож для входження, звідки умисно, таємно викрали металеві предмети, а саме: кутник розміром 50x50x5 мм довжиною 1,6 м, швелер типу «П10» довжиною 0,46 м, швелер типу «П10» довжиною 0,48 м, швелер типу «П10» довжиною 0,31 м, швелер типу «П10» довжиною 0,43 м, швелер типу «П10» довжиною 0,48 м, швелер типу «П10» довжиною 0,485 м, трубу розміром 48x4 мм довжиною 0,87 м, загальною вартістю 459,00 гривень, та металеву трубу діаметром 40 мм довжиною 1,78 м, вагою 15 кг, вартістю як брухту чорних металів 93 гривні, загальною вартістю викраденого майна 552,00 гривні, після чого з викраденим покинули місце події, однак були виявлені потерпілою ОСОБА_11 біля її будинку в той час, коли вони переносили викрадене майно. Після цього потерпіла вийшовши з будинку покликала обвинувачених, ті зупинилися і повернули їй викладене майно.

Суд звертає увагу на те, що наявний навколо новобудови паркан об`єктивно не перешкоджав вільному доступу сторонніх осіб, оскільки з однієї із сторін був повністю відсутній. У новобудові, з якої обвинуваченими було викрадено майно, були відсутні двері та вікна, що, в свою чергу, також створювало для них можливість вільного доступу до його приміщень. Крім цього, суд зауважує про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про наявність на цій території та в будинку інших пристосувань чи засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення тощо), що об`єктивно перешкоджали б вільному доступу до них сторонніх осіб. Крім цього за станом будівництва вказана будівля до проживання не придатна.

За наведених обставин, суд вважає, що в діях обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення у житло, інше приміщення чи сховище.

Крім цього, суд зазначає, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі (частина 1 ст. 15 КК України).

Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі (частина 2 ст. 15 КК України).

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини суд звертає увагу на те, що обвинувачені, вийшовши з незавершеного будівництвом будинку потерпілої, до якого був вільний доступ, з викраденим майном, виконали усі дії, які вважала необхідними для доведення крадіжки до кінця. Однак, викравши майно з будівлі та переносячи його у місце чи відстань де вони могли б розпорядитися ним, обвинувачені були виявлені потерпілою. Вони були виявлені потерпілою у момент, коли переносили викрадене майно, для його розпорядження відтак, суд доходить висновку, що обвинувачені фактично не мали реальної можливості розпоряджатися чи користуватися цим майном та вважає, що це діяння обвинувачених слід кваліфікувати як закінчений замах на крадіжку.

При визначенні кваліфікації дій обвинувачених суд враховує пункти 4 та 22 постанови Пленуму ВСУ 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Відповідно до частини 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з частини 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло) на частину 2 ст. 15, частину 2 ст. 185 КК України (закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб).

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт:

вчинення ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна, повторно, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 185 КК України;

вчинення ОСОБА_3 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 186 КК України;

вчинення ОСОБА_3 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому його дії слід кваліфікувати за частиною 2 ст. 15, частиною 2 ст. 185 КК України.

вчинення ОСОБА_4 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 186 КК України;

вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому його дії слід кваліфікувати за частиною 2 ст. 15, частиною 2 ст. 185 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості (частина 2 ст. 185 КК України, частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (частина 2 ст. 186 КК України), протиправні дії обвинуваченого завдали матеріальних збитків потерпілим.
Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, є особою, яка раніше судима за злочини проти власності, злочин вчинив під час іспитового строку, не працює.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі наявність встановлених судом обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 2 ст. 185, частини 2 статті 186, частини 2 ст. 15, частини 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог статей 70 та 71 КК України,у виді позбавлення волі.

Зважаючи на ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів, а також беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, вчинення ним злочинів під час іспитового строку, суд не знаходить правових підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України (а саме: звільнення його від відбування покарання з випробуванням).

Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості (частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (частина 2 ст. 186 КК України), протиправні дії обвинуваченого завдали матеріальних збитків потерпілим.
Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, є особою, яка раніше судима за злочини проти власності, злочин вчинив під час іспитового строку, не працює.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі наявність встановлених судом обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 186, частини 2 ст. 15, частини 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог статей 70 та 71 КК України, у виді позбавлення волі.
Зважаючи на ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів, а також беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, вчинення ним злочини під час іспитового строку, суд не знаходить правових підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України (а саме: звільнення його від відбування покарання з випробуванням).

Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили слід залишити без змін.

З огляду на заявлене прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу та належну його обґрунтованість, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185; частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185; частиною 2 статті 186 КК України, і призначити йому покарання:
за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
за частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, 6 (шість) місяців;
за частиною 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання (за сукупністю злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до частини 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 05.12.2017, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11.07.2019 (дати обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2019).

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
за частиною 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за частина 2 ст. 15, частина 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, 6 (шість) місяців
Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання (за сукупністю злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до частини 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2017, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме:
металеві труби (довжиною 178 см, діаметром 4 см; довжиною 87 см, діаметром 5 см), металевий кутник (довжиною 16 см, 5х5 см шириною сторін), шість швелерів (шириною сторін 10х4,5 см, довжиною 46 см, 48 см, 31 см, 43 см, 48 см, 48,5 см) повернути ОСОБА_11 ;
упаковку розчинної кави ТМ «Якобс Монарх» (вагою 400 гр) повернути ТОВ «АТБ-маркет»;
два компакт диски, надані ТОВ «РУШ» та ТОВ «АТБ-маркет» (із відеозаписами з камер спостереження магазинів) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1 430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн.

Скасувати застосований відповідно до ували слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.05.2018 захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна (металеву трубу довжиною 178 см. діаметром 4см.; металевий кутник довжиною 1,6м. 5х5см. шириною сторін; металеву трубу довжиною 87см., діаметром 5см.; шість швелерів шириною сторін 10х4,5см., довжиною: 46см, 48см, 31см, 43см., 48см. 48,5см.).

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1