Ухвала

13 травня 2020 року
м. Київ

справа № 334/2859/19
провадження № 51- 2002 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
захисник, не погоджуючись із постановленим стосовно ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції, звернулася до Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, шляхом застосування до призначеного засудженому покарання положень статей 75, 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши захиснику строк для усунення недоліків.
Згідно з ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, що подає скаргу.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону захисником не дотримано, оскільки, висловлюючи вимогу про зміну ухвали суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, у поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено переконливих доводів на підтвердження наявності підстав для зміни ухвали суду апеляційної інстанції на підставах, передбачених ст. 438 КПК України, з огляду на зміст положень статті 414 цього Кодексу.
Крім того, вважаючи за необхідне змінити судове рішення через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого шляхом застосування ст. 75 КК України, захисник фактично посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Проте невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.65 КК) і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК) є дві самостійні підстави для скасування або зміни судових рішень, які потребують окремого обґрунтування у касаційній скарзі, що захисником при оскарженні судового рішення не дотримано.
Крім того, захисником ОСОБА_4 не надано документів, які б підтверджували її повноваження на подання в інтересах ОСОБА_5 касаційної скарги та участь у розгляді кримінального провадження у Верховному Суді.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити їй строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3