БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №728/1448/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

представників потерпілого - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000192 від 11.03.2019р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, є пенсіонером за вислугою років, працюючого бригадиром виробничого підрозділу Бахмацької КМС, раніше не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 09 березня 2019 року близько 01-12 год., знаходячись біля кафе-бару «Імперіал», що розташований по вул. Першотравнева, 41А/1 м. Бахмач Чернігівської області, в ході раптово виниклого конфлікту наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку, вдавленим переломом передньої стінки тіла верхньої щелепи справа з поширенням тріщин на нижню стінку очниці, травматичним переломом коронки четвертого правого верхнього зуба, синцем правої половини обличчя, крововиливом у кон`юктиву правого очного яблука, підшкірною гематомою та забійною раною лоба справа, а також садном правої скронево-вилицевої ділянки голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вищевказані дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 122 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що 08.03.2019р. близько 23-30 год. він прийшов до кафе-бару «Імперіал» м. Бахмач, випив кави, спиртних напоїв не вживав; ОСОБА_11 бачив, але з ним не спілкувався; потерпілого ОСОБА_8 не бачив. На початку першої години 09.03.2019р. він залишив даний заклад, кафе «Зодіак» не відвідував, а пішов забрати свою сестру ОСОБА_12 , яка знаходилась у подруги ОСОБА_13 . В них пробув до 01-10 год., після чого провів сестру й о 01-30 год. був вдома, де ліг спати. Стверджує, що з ОСОБА_8 раніше знайомий не був, в кафе до нього не підходив, тілесних ушкоджень йому не наносив і не міг нанести руками, захворюванням на суглоби яких страждає тривалий час. Потерпілий може його помилково обмовляти, так як тієї ночі був у стані сильного алкогольного сп`яніння й міг сплутати зі схожим на нього чоловіком; на відеозаписах з камер відеоспостереження себе не впізнає. В наступні дні після 09.03.2019р. він приходив за викликами до Бахмацького ВП, де слідчий ОСОБА_14 , який перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_8 , вимагав у нього гроші «за влагодження питання», на що він йому повідомив про свою непричетність до побиття ОСОБА_8 та пропонував провести медичне освідування своїх рук, шукати інших винуватців, але слідчий на це не відреагував й упереджено, з обвинувальним ухилом, провів досудове розслідування. Оскільки він не причетний до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , то не визнає й заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілого, свідків, дослідивши речові докази та письмові матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 в пред`явленому йому обвинуваченні не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення доказами, в зв`язку з чим ОСОБА_7 слід визнати невинуватим і виправдати з таких підстав.

За змістом положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.17 КПК України, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України») особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення (в даному випадку прокурор та потерпілий, оскільки кримінальне провадження носить форму приватного обвинувачення) має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у скоєнні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Дане питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 08 на 09 березня 2019 році він відпочивав у кафе «Імперіал» м. Бахмач, вжив трохи спиртного, але був у нормальному стані. Після 01-00 год він вирішив іти додому й на виході з приміщення кафе зустрів ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 . Проходячи повз них, ОСОБА_11 зачепив його і почав безпідставно погрожувати побиттям, після чого вони відійшли за вугол магазину «Київстар» для розмови, де до них приєднався ОСОБА_7 . Там ОСОБА_11 штовхнув його рукою, він від втрати рівноваги похилився до низу, а ОСОБА_7 лівою рукою вдарив його в обличчя, внаслідок чого він впав на тротуар, забився головою і втратив свідомість. Потім через деякий час ОСОБА_11 з якоюсть жінкою допомогли йому піднятися, викликали швидку допомогу, він був у крові в нього запливло око, йому надали медичну допомогу та прибули поліцейські. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався, через сильні головні болі не може влаштуватися на роботу, йому надалі потрібне вартісне хірургічне втручання для повного відновлення стану здоров`я, а ОСОБА_7 з ОСОБА_11 навіть не попросили в нього вибачення. Зазначає, що з цими особами він раніше ніяких стосунків не підтримував, не конфліктував, а впізнав за фотознімками особу, що нанесла йому тілесні ушкодження ОСОБА_7 , за зовнішніми ознаками та характерними прикметами (родимками на щоках). Підтримує заявлений позов про відшкодування з ОСОБА_7 14951,74 грн матеріальної та 120 000 грн моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння злочину.

В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.03.2019р. ОСОБА_8 повідомив органам поліції, що 09.03.2019р. близько 01-00 год. в м. Бахмач по вул. Першотравнева біля кафе-бару «Імперіал» йому було нанесено тілесні ушкодження, підозрюючи в цьому ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Свої показання щодо обставин нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 підтвердив під час проведення слідчого експерименту (протокол від 20.05.2019р).

Водночас підозрюваний ОСОБА_7 також наполягав на своїй непричетності до побиття ОСОБА_8 в ході проведення відповідного слідчого експерименту (протокол від 27.06.2019р).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №60 від 29.03.2019р. у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку, вдавленим переломом передньої стінки тіла верхньої щелепи справа з поширенням тріщин на нижню стінку очниці, травматичним переломом коронки четвертого правого верхнього зуба, синцем правої половини обличчя, крововиливом у кон`юктиву правого очного яблука, підшкірною гематомою та забійною раною лоба справа, а також садном правої скронево-вилицевої ділянки голови, виникнення яких могло бути обумовлене неоднократним (не менше двох) впливом травмуючої сили на голову потерпілого. Зокрема, в утворенні тілесних ушкоджень, які були встановлені в області лоба справа та правої скронево-вилицевої ділянки могла мати місце дія тупого предмета з широкою переважаючою (необмеженою) контактуючою поверхнею, що не виключає можливості утворення їх в умовах падіння на площині, в тому числі якому могло передувати можливе прискорення тіла (удар або поштовх), а ізольований, вдавлено-осколковий по характеру перелом верхньої щелепи, при врахуванні морфологічних властивостей та локалізації зовнішніх ушкоджень в місці його розташування, можуть дозволяти вважати, що він є локальним (місцевим) і міг виникнути від деформації кісткової тканини по типу прямого випину внаслідок динамічної дії (удару) тупого предмета з обмеженою поверхнею в місці контакту в область правої підочно-щічної ділянки потерпілого. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження, які були встановлені в області лоба справа та правої скронево-вилицевої ділянки голови, в комплексі відносяться до категорії ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня, а всі інші тілесні ушкодження в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 день. Особливості характеру та локалізації відмічених тілесних ушкоджень виключають можливість одномоментного утворення їх за умов падіння на площину з положення стоячи та не виключають можливості утворення 09 березня 2019 року за умов, на які вказує потерпілий, а саме: внаслідок динамічної дії (удару) руки сторонньої особи та наступного падіння потерпілого на тверду поверхню.

Допитаний у судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_18 підтвердив обставини щодо характеру, локалізації, механізму виникнення, ступеня тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які викладені у вказаному висновку; зазначив, що потерпілого ОСОБА_8 оглядав безпосередньо, а також йому були надані відповідні медичні документи, окремі з яких міг надати сам потерпілий, проте точно не пригадує за спливом часу.

Дослідивши вищезазначену судово-медичну експертизу та надані експертом свідчення, суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, яке регламентує проведення цих експертиз, є належно вмотивованою, узгоджується з показаннями потерпілого і суд не вбачає підстав вважати її недопустимим доказом, як то клопоче сторона захисту.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ввечері з 08 на 09 березня 2019 року він перебував у кафе «Імперіал», де бачив свого двоюрідного брата ОСОБА_7 , а також місцевих мешканців ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , але о котрому часу це було не пригадує. ОСОБА_8 був у нетверезому стані, не міг внятно говорити, поводився неадекватно, проте очевидцем його побиття він не був, дізнавшись про даний випадок вже пізніше.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 08.03.2019р. вона гостювала в своєї подруги ОСОБА_13 , а на початку першої години 09.03.2019р. за нею прибув її рідний брат ОСОБА_7 ; вони ще трохи побули в ОСОБА_13 , поспілкувались і вже після 01-00 год. разом з братом пішли; ОСОБА_7 провів її додому й близько 01-30 год. пішов, зателефонувавши через невеликий проміжок часу, що вже знаходиться вдома. Де був ОСОБА_7 до того як прийшов забирати її у ОСОБА_13 , їй невідомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ввечері 08 березня 2019 року до неї в гості завітала ОСОБА_12 , а близько 00-20 год. 09 березня 2019 року за нею прийшов її рідний брат ОСОБА_7 . Вони ще трохи посиділи, поспілкувались, після чого близько 01-15 год. ОСОБА_12 з ОСОБА_7 пішли.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ввечері 08.03.2019р. в період часу орієнтовно з 20-00 год. до 23-00 год. він відпочивав у кафе «Імперіал», а потім поїхав на автомобілі у кафе «Зодіак», по дорозі підібрав знайому ОСОБА_19 . З ОСОБА_7 у вказаних розважальних закладах не пересікався й з ним не спілкувався; з потерпілим за вугол кафе не відходив і не конфліктував, а його показання вважає такими, що не відповідають дійсності. На відеозаписах з камер відеоспостереження себе чи ОСОБА_7 не впізнає.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що перебуваючи 08.03.2019р. в кафе «Імперіал» зустріла ОСОБА_11 , поспілкувались, після чого вона пішла до кафе «Зодіак». По дорозі її підібрав на автомобілі ОСОБА_11 й підвіз до даного кафе, де вона пробула до закриття, коли її забрав чоловік. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вона не бачила, очевидцем заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не була, нікого з бруківки не піднімала. Конкретних часових інтервалів свого переміщення впродовж 08-09 березня 2019 року не пам`ятає, оскільки була в нетверезому стані. На відеозаписах з камер відеоспостереження себе, ОСОБА_11 чи ОСОБА_7 не впізнає. Пред`явлення впізнання по фотознімках за її участю відбувалося не в службовому кабінеті слідчого, а на вулиці (біля пам`ятника «Танк»), понятих при цьому не було, вона спішила по своїх справах, не була впевнена у своїх сприйняттях, але на пропозицію слідчого поспіхом підписала наданий ним незаповнений бланк протоколу.

Аналізуючи показання вищевказаних свідків, які надані в якості доказів стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що жоден з цих осіб не підтвердив факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у зазначених в обвинувальному акті часі та місці (09 березня 2019 року близько 01-12 год. біля кафе-бару «Імперіал»), коли ОСОБА_8 було нанесено тілесні ушкодження. При цьому, суд вважає, що показання вказаних свідків в цілому узгоджуються між собою та з показаннями обвинуваченого щодо часу та місця його перебування, тоді як окремі дрібні розбіжності в деталях їх свідчень не носять істотного характеру, пов`язані зі спливом певного часу після вчинення злочину, особливістю індивідуального сприйняття та відтворення пам`яті, фізичного стану особи й не впливають на вирішення справи.

Посилання ж прокурора та потерпілого на неправдивість показань цих свідків, даних ними в судовому засіданні, та необхідність взяття до уваги їх свідчень на досудовому розслідуванні, є безпідставними, оскільки виходячи з засади безпосередності дослідження показань, речей і документів, визначеної п.16 ч.1 ст.7, ч.1 ст.23, ч.4 ст.95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу; суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Крім того, сторона обвинувачення всупереч вимог ч.2 ст.96 КПК України не навела обгрунтованих підстав, підтверджених відповідними доказами, вважати фальшивість показань свідків, допитаних саме в судовому засіданні, як і існування суттєвих розбіжностей з показаннями цих осіб під час досудового розслідування.

Показання ж свідка ОСОБА_14 про те, що він особисто був очевидцем перебування ОСОБА_7 з ОСОБА_11 близько 01-00 год. в кафе «Імперіал», а через близько 15хв - у кафе «Зодіак», не відповідають критерію допустимості доказів, оскільки ОСОБА_14 проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні й, будучи обізнаним з обставинами, які підлягають у ньому доказуванню, мав заявити самовідвід, а не зробивши цього, не може давати показання з приводу відомих йому фактичних обставин. Суміщення в даному випадку в особі ОСОБА_14 свідка, якому відомі обставини, що відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню під час кримінального провадження, та слідчого, який здійснював досудове розслідування у цьому ж кримінальному провадженні й на якого згідно зі ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування зазначених обставин, свідчить про реальний конфлікт інтересів, викликає обгрунтовані сумніви в неупередженості ОСОБА_14 та істотно порушує конституційні права і свободи ОСОБА_7 на захист від незаконного звинувачення.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.03.2019р. на тротуарній плитці біля магазину «Київстар» по вул. Першотравнева м. Бахмач було виявлено пляму бурого кольору, яку сфотографовано. Однак, даний доказ не являється належним підтвердженням того, що ця пляма бурого кольору є слідом крові, могла походити від потерпілого ОСОБА_8 та має відношення до даного кримінального провадження, оскільки виявлений слід вилучений не був й відповідне експертне дослідження з цього питання слідчим не призначалося та не проводилося.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2019р. потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 на фото №2, як особу, яка нанесла йому вночі 09.03.2019р. тілесні ушкодження, за зовнішніми ознаками (середня тілобудова, зріст 180-185см, наявність на обличчі на обох щоках родимки, відкритий лоб, звужені очі).

Однак, з огляду на приписи ст.86, 89 КПК України зазначений доказ сторони обвинувачення суд не може визнати допустимим та використати при ухваленні вироку, оскільки всупереч вимог ч.7 ст.228 КПК України слідчий пред`явив для впізнання потерпілому поряд з фотознімком ОСОБА_7 фотознімки з трьома іншими особами, які мають різкі відмінності у віці. Зокрема, згідно довідки про дані осіб, що зображені на фотознімках до вищевказаного протоколу, ОСОБА_7 на 11, 16 та 20 років старший від інших впізнаваємих осіб, що могло суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає. Крім того, в судовому засіданні потерпілий наголошував, що впізнав обвинуваченого по родимкам на обох щоках його обличчя, тоді як пред`явлений для впізнання фотознімок ОСОБА_7 є нечітким і на ньому неможливо розпізнати дану характерну ознаку. Отримання слідчим даного доказу з недотриманням встановленого ч.7 ст.228 КПК України порядку є порушенням таких загальних засад кримінального провадження як законність, забезпечення доведеності вини (ст.9, 17 КПК України) й істотно обмежує право обвинуаченого на захист. Аналогічним чином це стосується й допустимості як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2019р. стосовно ОСОБА_11 , якого потерпілий впізнав на фото №3, оскільки його особа має різкі відмінності в одязі та зовнішності.

Відповідно до змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2019р. свідок ОСОБА_19 на фото №1 впізнала ОСОБА_7 як особу, що перебувала разом з ОСОБА_11 та відпочивала разом з ними в ніч з 08.03.2019р. на 09.03.2019р.

Водночас, будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_19 повідомила, що у зазначений час спілкувалась лише з ОСОБА_11 , тоді як ні обвинуваченого, ні потерпілого не бачила; понятих при проведенні даної слідчої дії не було; наданий слідчим бланк протоколу був незаповнений і вона підписала його поспіхом, не читаючи. Натомість прокурор та потерпілий, посилаючись на даний доказ як на підтвердження вини ОСОБА_7 , не довели у встановленому законом порядку фальшивості зазначених показань свідка, про виклик та допит в судовому засіданні понятих, які були присутні під час вчинення оспорюваної слідчої дії, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності кримінального процесу не клопотали; не допитувались ці поняті й у ході досудового розслідування та відсутні вони в реєстрі матеріалів досудового розслідування. При цьому, сторона обвинувачення ствердно зазначила, що ними подані всі докази на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Відтак, в силу вимог ст.85 КПК України суд не може вважати належним доказом відомості, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2019р. за участю свідка ОСОБА_19 .

В обгрунтування доведеності вини ОСОБА_7 в заподіянні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень сторона обвинувачення також посилається на відеозаписи з камер відеоспостереження з будинку АДРЕСА_3 , магазину «Київстар», які визнані речовими доказами, з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Водночас з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження з будинку АДРЕСА_3 , магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вбачається, що вони є нечіткими й на них неможливо достовірно ідентифікувати когось із фігурантів справи ( ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 ), а також сам момент завдання потерпілому тілесних ушкоджень чи особу заподіювача.

Огляд же цих відеозаписів самим слідчим не проводився, оскільки всупереч вимог ст.104, 237 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутній відповідний протокол вчинення даної процесуальної дії.

При цьому, суд не вбачає істотних порушень норм КПК України, фундаментальних прав та свобод людини при отриманні органом досудового розслідування зазначених відеоматеріалів, що могло б вказувати на недопустимість цих доказів, як то зазначає сторона захисту, оскільки мається добровільна згода їх володільців, що не потребувало попереднього дозволу слідчого судді.

Натомість рапорт о/у ВП ГУНП ОСОБА_21 про встановлення певних обставин в ході перегляду відеозапису з камери відеоспостереження, що на будинку АДРЕСА_3 , не відповідає критерію допустимості доказів, визначеному в п.2 ч.3 ст.87 КПК України, так як в силу вимог ст.103, 104 КПК України не є належною формою фіксації процесуальних дій, а відповідний протокол огляду оперативним працівником на підставі доручення слідчого від 12.03.2019р. не складався.

Відповідно до ухвали слідчого судді Бахмацького районного суду Чернінівської області від 26.06.2019р. та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26.06.2019р. орган досудового розслідування отримав від ОСОБА_22 відеозапис з камери відеоспостереження з кафе «Зодіак» (магнітний носій CD-R диск об`ємом 700МВ).

Однак, при дослідженні в судовому засіданні даного відеозапису, зокрема, перегляді файлів на диску, встановлено відсутність інформації про дату його вилучення 26.06.2019р. (в рядку «Свойства» зазначено: создан 21.10.2019р., изменен 12.03.2019р., открыт 21.10.2019р.). Зазначена обставина дає підстави для обгрунтованих сумнівів у вилученні слідчим цього відеозапису саме 26.06.2019р., а не у більш ранній час (12.03.2019р.) без згоди володільця чи спеціального дозволу слідчого судді.

Водночас суд вживав заходів до виклику в судове засідання свідка обвинувачення ОСОБА_22 шляхом направлення судової повістки, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (приводи, грошове стягнення). Натомість сторона обвинувачення (прокурор, потерпілий) всупереч вимогам ч.3 ст.23 КПК України не забезпечили присутність вказаного свідка під час судового розгляду, позбавивши можливості суд з`ясувати питання щодо часу отримання слідчим спірного відеозапису.

Ситуацію могла б прояснити копія опису вилучених речей та документів, яка додається до протоколу тимчасового доступу і оригінал якого залишено володільцю (як то зазначено в протоколі), проте прокурор такої копії опису суду не надав, пославшись на її відсутність у матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, суд вважає, що надані прокурором відеозаписи з камер відеоспостереження з огляду на ту обставину, що ні обвинувачений, ні жоден зі свідків в судовому засіданні не впізнали себе чи когось з інших фігурантів справи на цих записах, а сторона обвинувачення не скористалась своїми повноваженнями щодо проведення відповідного експертного дослідження (портретна експертиза) на предмет ідентифікації особи за відеозаписом, не можуть бути беззаперечними, достовірними та достатніми доказами, які спростовують алібі ОСОБА_7 та поза розумним сумнівом доводять його винуватість в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Натомість суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення (як і захисту); суд, збдерігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.3, 6 ст.22 КПК України).

Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що факт отримання потерпілим ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень й, відповідно, вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні (висновок судово-медичної ексчпертизи).

Водночас доводи сторони обвинувачення щодо побиття ОСОБА_8 саме ОСОБА_7 окрім показань потерпілого підтверджуються лише протоколом слідчого експерименту та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (допустимість якого ставиться під сумнів) за участю ОСОБА_8 , тоді як ці процесуальні документи є похідними від показань потерпілого.

Натомість показання ОСОБА_7 щодо його непричетності до заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , які в своїй сукупності та взаємозв`язку забезпечують обвинуваченому алібі, в той час як інші письмові та речові докази не можуть бути належними, достатніми та достовірними доказами на підтвердження його беззаперечної винуватості в скоєнні інкримінованого йому злочину.

Одночасно суд погоджується з доводами обвинуваченого, що потерпілий в силу свого стану алкогольного сп`яніння (особисто повідомив суду про вживання певної дози алкоголю, показання свідка ОСОБА_23 , рапорт поліцейського СРПП №3 Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_24 від 09.03.2019р., рапорт про виявлення кримінального правопорушення старшого інспектора-чергового Бахмацького ВП ОСОБА_25 від 09.03.2019р.) міг помилково сприйняти його за іншу схожу на нього особу. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що в своїх первісних повідомленнях потерпілий не вказував на конкретну особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження, зокрема на ОСОБА_7 . Також заслуговують на увагу й посилання обвинуваченого на непроведення слідчим щодо нього на неодноразові пропозиції судово-медичної експертизи на предмет наявності слідів травми руки, хоча потерпілий зазначав, що особа, яка нанесла йому удар лівою рукою, пошкодила при цьому її.

Отже, зважаючи на вищевказані обставини справи, суд вважає за можливе в основу вироку покласти саме показання обвинуваченого, версія якого щодо події не була спростована стороною обвинувачення в судовому засіданні в світлі додержання вимог стандарту доведеності вини поза розумним сумнівом.

Таким чином, оцінюючи вищевказані докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з огляду на приписи п.2 ч.1 ст.373 КПК України вважає за необхідне ОСОБА_7 визнати невинуватим в пред`явленому обвинуваченні та виправдати, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України (заподіяння потерпілому ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження), вчинене обвинуваченим.

В зв`язку з цим, ОСОБА_7 підлягає поновленню в правах, обмежених під час даного кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної (14951,74 грн) та моральнї (120 000 грн) шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з огляду на вимоги ч.3 ст.129 КПК України необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнати невинуватим і виправдати.

Поновити ОСОБА_7 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Речові докази по справі: відеозапис з будинку АДРЕСА_3 та з магазину «Київстар», записаний на DVD-диск, який знаходять в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в справі.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1