У Х В А Л А Справа № 200/18227/19

Провадження № 1-кс/932/10922/19

17 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу підозрюваного ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, про встановлення строку досудового розслідування, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 , у якій він прохає визнати протиправною відмову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у задоволенні його клопотання про встановлення розумних строків досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093; встановити строк проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093 в один місяць; зобов`язати керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надати процесуальному керівнику по кримінальному провадженню № 0000093 вказівки щодо прийняття у місячний строк процесуального рішення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КПК України.

Скаргу обґрунтовує наступним чином. Так, 31 травня 2011 року йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. В подальшому, судами приймались як обвинувальний, так і виправдовувальний вироки. 25 червня 2014 року після скасування останнього вироку, Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про направлення кримінальної справи № 0814/11246/212 до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, для проведення додаткового розслідування. 08 жовтня 2014 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР під № 0000093, проведення досудового слідства доручено Жовтневому РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області. На цей час, досудове слідство здійснюється слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2. Після внесення відомостей до ЄРДР, про підозру у вчиненні злочину йому не повідомлялось, однак кримінальне провадження триває, відомості про наявність у нього судимості із відповідного реєстру не виключені. Слідство триває понад 8 років, однак органом досудового розслідування вичерпних доказів його вини не здобуто. Кримінальне провадження 24 березня 2017 року було закрито слідчим, однак його постанову 07 червня 2018 року скасував слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. 15 червня 2018 року кримінальне провадження було закрито прокурором, втім і його постанова 23 серпня 2018 року була скасована слідчим суддею. Оскільки після останнього факту закриття кримінального провадження відносно нього за відсутністю у його діях ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, сплив рік, 22 листопада 2019 року він звернувся до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 із скаргою на недотримання розумних строків слідчим та прокурором при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093. До цього часу його клопотання керівником місцевої прокуратури не розглянуто, будь-яких повідомлень він не отримував, у зв`язку із чим звернувся до слідчого судді із цією скаргою.

У судовому засіданні захисниця скаргу підтримала та прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту.

Прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, проте у судове засідання не з`явився, письмових заяв чи клопотань не надав. Представниця скаржника не заперечувала проти розгляду скарги у відсутність прокурора. З підстав, передбачених ч. 3 ст. 306 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності прокурора.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України ).

Відповідно до вимог ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно із вимогами ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Відповідно до положень ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції достатньо поширеною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу, як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру їй не було. Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування. Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982). У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004) ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування) (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45). З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства"). У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження. У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне). Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Розглянувши скаргу, надані до неї додатки, заслухавши пояснення захисниці, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000093, що відкрито за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює Дніпропетровська місцева прокуратура № 2. Кримінальна справа була порушена за нормами КПК України в редакції 1960 року, 11 квітня 2011 року. 31 травня 2011 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. Постановами слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 14 серпня та 26 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисниці про закриття кримінального провадження, оскільки достатніх доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 383 КК України, слідством не здобуто. 22 листопада 2019 року ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку на адресу керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надіслано скаргу на недотримання слідчим та прокурором розумних строків досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093, у якій він прохав встановити місячний строк для завершення слідства; надати процесуальному керівнику та слідчому обов`язкові для виконання вказівки щодо виконання вимог, які містяться в ухвалі слідчого судді від 02 серпня 2018 року, що вони мають виконати у місячний строк, із прийняттям рішення за результатами розслідування. Факт надіслання скарги керівнику прокуратури підтверджується фіскальним чеком № ПН 55. Прокурор, який у судове засідання не з`явився, факт отримання ним скарги на недотримання розумних строків проведення досудового слідства, не заперечив та не спростував, доказів того, що ним у встановленому ч. 2 ст. 308 КПК України порядку вирішено скаргу, слідчому судді не представив.

Так, відповідно до вимог ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Згідно із вимогами п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

За відсутності доказів протилежного, вважаю, що керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 скаргу ОСОБА_4 на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093, не розглянуто. Через це, оскільки керівником місцевої прокуратури рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093 не приймалось, скарга в частині визнання такого рішення протиправним, задоволенню не підлягає.

В цей же час, з огляду на допущену керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 бездіяльність з нерозгляду вказаної скарги, вважаю можливим зобов`язати його протягом доби, з моменту отримання копії цієї ухвали, розглянути скаргу ОСОБА_4 від 22 листопада 2019 року на недотримання слідчим та прокурором розумних строків досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093, про що винести мотивовану постанову, копію якої негайно надіслати скаржнику.

Крім того, під час кримінального провадження, згідно із вимогами ч.1 ст. 28 КПК України, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, якими вважаються такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, і вони, тобто строки, не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Частиною другою цієї статті визначено конкретних суб`єктів забезпечення досудового і судового провадження протягом розумних строків, які для проведення досудового розслідування забезпечуються прокурором або ж слідчим суддею, однак останнім лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, а для проведення судового провадження - судом. З урахуванням вищевикладеного доходжу висновку, що вирішення питань щодо дотримання розумних строків досудового розслідування належить до обов`язків прокурора, що також кореспондується і з положеннями ст. 308 КПК України, якою визначено, що недотримання розумних строків слідчим чи прокурором певні особи мають право оскаржити прокурору вищого рівня, який зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Через те, що прокурором рішення про відмову у встановленні розумного строку досудового розслідування не приймалось, хоча вирішення цього питання належить саме до його компетенції, вимоги скарги в частині встановлення такого строку, зобов`язання надати вказівки прокурору нижчого рівня на вчинення певних процесуальних дій, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 26, 91, 114, 220, 283, 290, 293, 303, 304, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу підозрюваного ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, про встановлення строку досудового розслідування, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 протягом доби з моменту отримання копії цієї ухвали розглянути скаргу ОСОБА_4 на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000093, що надіслана ним на адресу прокуратури 22 листопада 2019 року, про що винести вмотивовану постанову, копію якої негайно надіслати скаржнику.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1