У Х В А Л А

04 травня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-23зво20
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 , перевіривши заяву з доповненнями засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року, ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2018 року щодо нього за виключними обставинами,

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судового провадження № 13 - 23зво20 між суддями від 30 квітня 2020 року вищевказану заяву передано судді доповідачу ОСОБА_1 .
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року ОСОБА_2 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ст. 69, пунктами «а», «г», «з», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 215-3 Кримінального кодексу України ( далі КК України) 1960 року, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України 2001 року і на підставі ст. 42 КК України 1960 року остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 29 травня 2003 року вказаний вирок залишено без змін.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Буглов проти України» від 10 липня 2014 року, яке набуло статусу остаточного 15 грудня 2014 року, констатовано порушення щодо ОСОБА_2 ст. 3, п. 3 ст. 5, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
20 лютого 2018 року постановою Великої Палати Верховного Суду заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року й ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003 року у зв`язку з встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаною постановою Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_2 подав заяву про перегляд цієї постанови за виключними обставинами.
Як видно зі змісту заяви, виключною обставиною заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020. Посилаючись на п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального Кодексу (далі - КПК), ОСОБА_2 , зокрема, просить: скасувати постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року; скасувати вирок Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року та ухвалу Верховного Суду України від 29 травня 2003 року; закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів. Вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що його справу було розглянуто не тим судовим органом, що передбачений ст. 125 Конституції України.

08 квітня 2020 року з Верховного Суду України до Верховного Суду передано за належністю доповнення засудженого ОСОБА_2 від 26.03.2020 року до заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Перевіривши заяву та доповнення до неї на відповідність вимогам ст. 462 КПК, приходжу до висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_2 без руху з огляду на таке.
Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту, встановленим ч. 2 ст. 462 вказаного Кодексу, та містити, зокрема, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву.
Обґрунтовуючи прохання про перегляд судових рішеньз підстави, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК, заявник посилається на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020. Однак заявник не вказує як встановлена Конституційним Судом України неконституційність положення, про яке він пише у заяві, впливає на справедливість судового розгляду і рішення суду від 20 лютого 2018 року.

Також, засуджений адресував свою заяву до Верховного Суду України, проте, 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Згідно з цим Законом та відповідно до Глави 34 КПК заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами може бути подана до Великої Палати Верховного Суду.

Зазначені недоліки заяви ОСОБА_2 позбавляють можливості вирішити питання про відкриття провадження, і є підставою для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для усунення цих недоліків.
Керуючись статтями 429, 462, 464 КПК,
УХВАЛИЛА:
Заяву з доповненнями засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року, ухвали Верховного Суду України від 29 травня 2003 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2018 року щодо нього за виключними обставинами залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі, якщо недоліків не буде усунуто у встановлений строк, заяву буде повернуто заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду ОСОБА_1