Справа № 303/6157/19
Номер рядка стат. звіту - 380
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2015 року за №0000374 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнявка Шепетівського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні має трьох дітей, раніше не судимого, колишнього військовослужбовця призваного за мобілізацією військової частини пп НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
з участю : прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за мобілізацією військової частині пп НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 порушуючи вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних службових осіб військової частини о 09 год. 00 хв. 07.04.2015 року самовільно залишив розташування військової частини пп НОМЕР_1 та був відсутній на військовій службі по 13.05.2015 року без поважних причин, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність із несенням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України тобто нез`явлення вчасно без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Стр. 2 із 3
Під час досудового розслідування 16.09.2019 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до умов угоди обвинувачений ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000374 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, в угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, а також узгоджено призначення покарання обвинуваченому за ст. 407 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та із застосуванням ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він надає на це свою згоду, є суб`єктом амністії, так як захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю. Клопотання захисника про звільнення його від покарання у зв`язку з амністією підтримує.
Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Крім того, підтримав клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від покарання за підставі акту амністії, оскільки для цього є всі підстави.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, безпосередня участь у проведенні антитерористичної операції.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473

Стр. 3 із 3
КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КК України та КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 є суб`єктом амністії згідно із Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIIІ від 22.12.2016 р., оскільки підпадає під дію ст. 2 цього закону - як особа, яка підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Підстав, які б перешкоджали застосуванню акта амністії відносно ОСОБА_3 , судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 86 КК України, ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.09.2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000374 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1