Провадження № 1-кп/686/11/19
«21» грудня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянув кримінальне провадження відносно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красноармійське, Красноперекопського району, Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,
за обвинуваченням у скоєні злочину передбачееного ст.125 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

02 травня 2016 року, приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин нижньої щелепи зліва, яке за своїм характером відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та заперечував свою причетність до спричинення за вказаних обставин тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . При цьому, не оспорюючи, що дійсно у вказаний час та місці між ним та потерпілим відбувалась сварка, пояснив, що будь-яких ударів чи поштовхів ОСОБА_6 він не наносив, а потерпілий впав на землю через те, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння намагався залізти на металеву огорожу прибудинкової території помешкання обвинуваченного. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_8 його вина в умисному заподіянні тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 повністю підтверджується представленими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 02 травня 2016 року, приблизно о 19 год., коли він разом зі своїми товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проходив повз прибудинкову територію помешкання своєї сусідки ОСОБА_13 , де проживає обвинувачений ОСОБА_8 , між ним та останнім, на грунті тривалих конфліктних відносин, пов`язаних з володінням та користуванням прибудинковою територією ОСББ «Злагода», виникла суперечка в яку втрутились також ОСОБА_13 теща, та ОСОБА_14 дружина обвинуваченого. При цьому, коли він перебував на дорозі, поруч огорожі вищевказаної прибудинкової території, ОСОБА_8 , перебуваючи в себе на подвір`ї, підійшов до калітки і правою рукою наніс ОСОБА_6 удар в обличчя від чого він впав на землю та на якийсь час втратив свідомість. Внаслідок удару обвинуваченого, ОСОБА_6 було спричинено крововилив нижньої щелепи зліва. Крім того, внаслідок падіння потерпілий отримав травму голови в області потилиці, яка супроводжувалась кровотечею. В результаті отриманих травм у ОСОБА_6 погіршилось самопочуття і того ж вечора він був госпіталізований швидкою допомогою;
- такі показання потерпілого повністю підтвердив в суді свідок ОСОБА_11 , який показав, що дійсно в зазначений час та місці він бачив, як в ході сварки ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився за межами огорожі прибудинокової території і наніс йому рукою один удар в область щелепи, від якого потерпілий впав на землю та на якийсь час втратив свідомість. Після цього він бачив припухлість та кровотечу в області потилиці у ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_11 зазначив, що на початку сварки ОСОБА_6 поводився дещо провокаційно, був збуджений, заходив на подвір`я обвинуваченого, звідки його він та ОСОБА_12 вивели, однак агресивних дій до ОСОБА_8 чи інших учасників конфлікту, як то ОСОБА_13 тещі та ОСОБА_14 дружини обвинуваченого не вчиняв. Удар в область щелепи ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 коли конфлікт вже завершувався і потерпілий сперечався з тещою обвинуваченого. Після цього, він ( ОСОБА_11 ) декілька разів намагався викликати швидку, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в цей час, відливаючи водою, приводили до тями ОСОБА_15 ;
- вищенаведенні показаннями потерпілого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_16 - сусідки обвинуваченого та потерпілого, про те, що у вечірній час, приблизно 19 год., 02.05.2016 року, вона, перебуваючи за місцем проживання в будинку АДРЕСА_2 та почувши галас на вулиці вийшла на подвір`я, де побачила потерпілого ОСОБА_6 , який лежав поруч калітки до подвір`я ОСОБА_13 і тримався рукою за голову. При цьому, невідомі їй хлопці, очевидно товариші ОСОБА_6 звертаючись до ОСОБА_8 запитували: «Навіщо було бити, якщо ми нічого не хочемо!». В цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_14 водою відливали потерпілого. Загалом позитивно характеризувала ОСОБА_6 як спокійного сусіда, який не зловживає спиртними напоями;
- характер, локалізація, причина, час та механізм утворення виявленого у потерпілого тілесного ушкодження підтверджується висновками судово-медичного експерта №549 від 20.05.2016 року та № 1037 від 19.01.2019 року де, зокрема, зазначено, що у потерпілого ОСОБА_6 станом на 02-06.05.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, поверхневої рани м`яких тканин лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, крововиливу м`яких тканин нижньої щелепи зліва, саден шкіри задньої поверхні грудної клітки зліва. Крововилив нижньої щелепи зліва міг утворитися від удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею з подальшим падінням потерпілого та ударі об тверде покриття (струс головного мозку, рана тім`яно-потиличної ділянки голови, садна грудної клітки зліва). Судячи по кольору та стану тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення в межах 3-5 діб до початку проведення судово-медичної експертизи 06.05.2016 року. Як кожне окремо, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 за своїм характером відносяться до: - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (струс головного мозку); - легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (крововилив нижньої щелепи зліва та поверхнева рана м`яких тканин лівої тім`яно-потиличної ділянки голови). В цілому механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 може відповідати його показам під час проведення слідчого експерименту;
- про аналогічні обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_6 з демонстрацією, механізму спричинення послідовно повідомляв і в ході досудового розслідування, що підтверджується відомостями протоколу проведення слідчого експерименту з його участю від 02.06.2016 року та відеозаписом такої слідчої дії;
- крім того, аналогічні обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_6 повідомляв і своїй заяві в правовохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення від 04.05.2016 року, де просив також притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності;
- місце вчинення кримінального правопорушення, як то територія поруч огородженого подвір`я ОСОБА_13 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тобто місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 ніким з учасників судового розгляду не оспорюється та підтверджується крім їх показань, відомостями з протоколу огляду місця події від 28.07.2016 року, з долученою фототаблицею;
- про те, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження в зазначений час та місці, внаслідок активних дій обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається і з показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожної окремо, які показали, що в ході зазначеного конфлікту ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Після чого вони приносили воду, щоб привести потерпілого до тями.
В основу вироку суд кладе послідовні та детальні показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , які повністю узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, зокрема, висновками судово-медичних експертів, відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту, огляду місця події, заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення і не довіряти яким у суда немає підстав.
Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази, кожен окремо, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, а в сукупності такі докази достатніми для висновку суду, поза розумним сумнівом, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При цьому суд, визнає неправдивими і відхиляє заяви обвинуваченого та показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_8 не наносив удару потерпілому, а останній шарпав обвинуваченого, оскільки такі заяви і показання є суперечливими, не послідовними і очевидно вмотивованими, бажанням в силу родинних та дружніх стосунків сприяти обвинуваченому в ухиленні від кримінальної відповідальності. Так, заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він будь-яких активних дій відносно потерпілого не вчиняв спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказували, що бачили, як в ході конфлікту обвинувачений відштовхнув потерпілого, від чого останній впав на землю. Не послідовними та сумнівними з точки зору достовірності виглядають і показання свідка ОСОБА_17 , як спочатку, будучи допитаною в судовому засіданні 30.03.2018 року, пояснила, що спостерігала за конфліктом на віддалі і бачила, як потерпілий ОСОБА_6 впав, але від чого впав не бачила. Пізніше, будучи повторно допитаною в судовому засіданні 08.07.2019 року, за клопотанням обвинуваченого пояснила, що пригадала, як в ході конфлікту саме вона нанесла удар по обличчю ОСОБА_6 чим могла спричинити останньому тілесне ушкодження. Однак, як пояснив потерпілий і не оспорювали обвинувачений та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суперечка між сусідами за участі потерпілого продовжувалася того вечора і після побиття останнього. При цьому, ОСОБА_6 підтвердив, що в ході такої сварки ОСОБА_17 дійсно дала йому ляпаса, але не спричинила тілесних ушкоджень.
Не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_8 і посилання останнього на постанову судді Апеляційного суду Хмельницької області від 20.07.2016 року, якою потерпілого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства, того ж вечора, по відношенню до свідка ОСОБА_18 , оскільки як слідує з зазначеної постанови такі протиправні дії ОСОБА_6 вчинив 02 травня 2016 року, близько 20 год.20 хв., тобто вже після його побиття ОСОБА_8 , що не виключає кримінальної відповідальності останнього.
Так саме, суперечливими, з огляду на позицію обвинуваченого та не логічними, враховуюючи положення кримінального закону виглядають заяви захисника про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого правопорушення через перебування в стані необхідної оборони. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Враховуючи вищевикладене не підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , внаслідок його необґрунтованості.
Вирішуюючи питання про покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 скоїв злочин невеликої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має подяки від Меджибізької спілки учасників АТО за активну громадську позицію та надання благодійної допомоги. В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд враховує в певній мірі провокаційну поведінку потерпілого, який спровокував конфлікт шляхом звинувачень тещі обвинуваченого свідка ОСОБА_13 . Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З врахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого, його матеріального стану конкретних обставин справи та позиції прокурора і потерпілого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання із альтернативних, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу однак в максимальному розмірі.
Разом з тим, суд знаходить обгрунтованою позицію прокурора про можливість звільнення ОСОБА_8 від покарання з підстав передбачених ч.5 ст.74 КК України та ст.49 цього Кодексу, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення вже минули передбачені п.1 ч.1 ст.49 КК України строки давності.
Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення спричинених скоєнням злочину 1165,61 грн. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди, суд приходить до висновку про обгрунтованість таких вимог, у зв`язку із доведенням винуватості та засудження ОСОБА_8 , та часткового доведення розміру позовних вимог, а відтак такий позов підлягає до задоволення частково. При цьому, не підлягають задоволенню повністю вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1165,61 грн., оскільки не доведено позивачем причинно-наслідковий зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями та необхідністю проведення у зв`язку із цим лікування через три місяці після події, а також не надано доказів призначення у зв`язку із цим ліків, товарні чеки на придбання яких долучено до позовної заяви на суму 315,61 грн. Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема, обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, а крім того характер та тривалість моральних страждань потерпілого ОСОБА_6 та керуючись принципами відповідності, розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 2000 грн. моральної шкоди, а в іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди на суму 18 000 грн. відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127-129, 368, 370, 373, 374-376 КПК України, 1166-1168 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від покарання за яке звільнити на підставі ч.5 ст.74 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити - частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн., в решті вимог відмовити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника про закриття кримінального провадження на підставі п.2. ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1