Справа № 352/1155/16-к
Провадження № 1-кп/352/15/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000187 від 05.05.2016 р. про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно по бездоговірному найму на приватних новобудовах, не одруженого, з середньою освітою, українця, громадянки України, не військовозобов`язаного, депутатам не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив потерпілому ОСОБА_6 , умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило потерпілому тривалий розлад здоров`я.

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

04 травня 2016 року приблизно о 23 год. вечора, обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 випадково зустрілись біля приміщення магазину «Калина», що знаходиться в м. Тисмениця, по вулиці Галицька, 21. Перебуваючи обидвоє в стані алкогольного сп`яніння, вказані особи почали конфліктувати між собою на побутовому грунті.

У ході конфлікту з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_6 , наніс останньому ліктем руки один цілеспрямований удар в область обличчя справа.
В результаті неправомірних дій, обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа із забоєм та травматичним набряком м`яких тканин обличчя справа, які, відповідно до висновку експерта №394/320-Д від 22.07.2016 р., відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину та закладений до нього цивільний позов, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Також суду показав, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_6 , який побачивши його на сходах магазину «Калина», до розташований в м. Тисмениця по вул. Галицька, 21, почав до нього образливо чіплятися, шарпати за верхній одяг, внаслідок чого відірвав рукав його куртки, болісно робити удушливі захвати за шию, вимагаючи при цьому нецензурною лайкою пригостити його алкогольними напоями. Бажаючи припинити конфлікт, він намагався відштовхнути потерпілого, проте не розрахував потугу своїх фізичних зусиль і наніс ліктем удар в праву ділянку обличчя останнього. Що нанесений удар буде таким потужним він не сподівався. Після цього ОСОБА_6 схопився руками за голову, а він з місця події втік. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що наслідком його неправомірних дій стала саме неправомірна поведінка самого потерпілого, який був ініціатором конфлікту.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного, потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні дав суду показання про те, що 04.05.2016 року на протязі дня він разом зі своїми друзями перебував на стадіоні в м. Тисмениця, де відпочивали та розпивали алкогольні напої. Пізніше вони поїхали до магазину «Калина», що в м. Тисмениця, де зустрів ОСОБА_4 .. Коли біля магазину він в терміналі поповнював рахунок мобільного телефону, ОСОБА_4 з правої сторони наніс йому один удар кулаком в щелепу справа. Після отриманого удару, він втратив свідомість і нічого не пам`ятає. Просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав суду показання про те, що являється рідним братом потерпілого. Вночі 04.05.2016 р. його знайомий ОСОБА_9 повідомий йому по мобільному телефону про те, що біля магазину «Калина» його брату ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження жителем міста Тисмениця ОСОБА_4 . Після повідомлення про цю подію, він прийшов до магазину «Калина», де побачив побитого брата. Очевидець інцеденту ОСОБА_8 повідомив йому, що брата побив ОСОБА_4 . Через деякий час до місця події прийшов ОСОБА_4 зі своїм батьком. Обвинувачений ствердив, що саме він наніс потерпілому один удар рукою в ділянку голови, оскільки останній сам спровокував конфлікт своїми образливими чіпляннями. Після цього до місця події прибули працівники поліції, які супроводили їх до приміщення Тисменицького ВП ГУНП. Даючи пояснення ОСОБА_6 вказав, що саме ОСОБА_4 побив його, після чого втратив свідомість і його швидкою допомогою було госпіталізовано до лікарняного закладу. Крім того свідок ствердив, що обидва, і брат і ОСОБА_4 перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав суду показання про те, що вечором 04.05.2016 р. на території стадіону в м. Тисмениця зустрівся з ОСОБА_6 з яким спільно розпивали алкогольні напої, а після того як вони закінчилися, пішли до магазину «Калина» для їх придбання. ОСОБА_6 купив «чвертку» горілки та коли виходив з магазину, зустрів на сходах ОСОБА_4 , якому повідомив, що той винен йому і повинен пригостити його горілкою. Після цього між останніми розпочався інцедент, в процесі якого вони шарпали один одного за верхній одяг, обзивалися нецензурними словами. Він намагався словесно припинити конфлікт, однак, йому це не вдалося,і він більше не втручаючись відійшов від останніх на 8-10 метрів. В подальшому в процесі триваючого інцеденту ОСОБА_4 намагаючись відштовхнути ОСОБА_6 , наніс йому один удар рукою в ділянку обличчя. Після цього потерпілий схопився за голову та попросив когось подзвонити його братові ОСОБА_7 . Через деякий час на місце події прибув ОСОБА_7 , якому потерпілий повідомив, що його побив ОСОБА_4 . В подальшому потерпілий попросив відвезти належний йому велосипед додому, а сам залишився очікувати працівників поліції.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, так як він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив потерпілому ОСОБА_6 , умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило потерпілому тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілого щодо міри покарання, яку слід призначити ОСОБА_4 , а також приймає до уваги і те, що підсудний працюючи хоч і неофіційно займається суспільнокорисною працею, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я, а також неправомірну поведінку самого потерпілого, який був ініціатором інциденту.

.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді обмеження волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню прокурора в інтересах держави в особі Обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 слід задоволити в повному обсязі, оскільки збитки понесені лікарняним закладом на лікування ОСОБА_6 були понесені внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської Обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків задоволити в повному обсязі позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_4 в користь Івано-Франківської Обласної клінічної лікарні 4657,60 грн. понесених лікарняним закладом матеріальних збитків на лікування потерпілого ОСОБА_6 .

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1