ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1590/20 Справа № 176/365/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 06.01.2016 року по 12.02.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Засуджений відбуває покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому зараховано строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 06.01.2016 року по 12.02.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 07.12.2017 року.
Кінець строку 25.03.2021 року.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 15.12.2017року. Під час утримання в Дніпропетровському СІ характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав, працевлаштований не був.
В період з 26.07.2018 року по 16.08.2018 року відбував міру покарання в РВК №73, характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. Працевлаштований не був.
З 16 січня 2018 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, характеризується негативно. Заохочень не має, має 7 стягнень, з яких 2 ДІЗО на 11, 14 діб. До робіт не залучається, до суспільно-корисної праці відноситься формально, потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації.
Згідно витягу з протоколу №5 від 30 січня 2020 року та протоколу №8 від 20 лютого 2020 року комісією розглядалося питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , де комісія прийняла рішення відмовити останньому, який не став на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений не погодився з даним рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Посилається на те, що перебуваючи Дніпровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працював не офіційно.
Відбуваючи покарання в РВК-73, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Не працював, оскільки перебував на обстеженні з приводу захворював СНІД та Гепатит С.
В Жовтоводській ВК відбуває покарання з 16.01.2018 року, працював з самого початку, але не офіційно, до середини літа 2019 року. Потім був змушений відмовитися від праці через погіршення стану здоров`я.
Просить врахувати, що він відбув половину призначеного строку покарання, засуджений не за тяжкий злочин, а також врахувати наявність тяжких захворювань.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.
ОСОБА_6 засуджено 29.02.2017 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.01.2016 року по 12.02.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За час перебування в СІЗО м. Дніпропетровська ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
В період з 26.07.2018 року по 16.08.2018 року відбував покарання в РВК № 73, характеризувався посередньо, заохочень, стягнень не мав.
До Жовтоводської ВК № 26 прибув 16.01.2018 року, характеризується негативно, заохочень не має, має 9 стягнень.
До робіт, згідно ст. 118 КВК не залучається. ДО суспільно-корисної праці ставиться формально, потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації.
До представників колонії ввічливий, тактовний.
Стосунки у відділенні підтримує з засудженими, які характеризуються посередньо.
Враховуючи викладене,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений своєю поведінкою ще не довів своє виправлення, тому в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надано належну оцінку.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів, що дійсно став на шлях виправлення.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4