Справа № 473/1833/19
Номер провадження1-кп/473/232/2019
ВИРОК
іменем України

"24" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України,

Учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

на початку травня 2017 року ОСОБА_5 від свого знайомого ОСОБА_12 стало відомо про те, що ОСОБА_8 заборгував останньому кошти в сумі 100 грн. 00 коп.

Надалі ОСОБА_5 , якому було достеменно відомо про те, що ОСОБА_12 відмовився від подальшого права вимоги за усним договором боргу в сумі 100 грн. 00 коп., який існував між ним та ОСОБА_8 , з корисливих мотивів з умислом на заволодіння неналежним йому майном вирішив використати ці обставини для незаконного збагачення шляхом вимагання та одержання в подальшому від ОСОБА_8 коштів з погрозою застосування насильства щодо останнього.

В подальшому ОСОБА_5 в середині травня 2017 року, в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, рухаючись у особистих справах по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області, в районі залізничної станції «Вознесенськ», зустрів ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді марки «Аrdis». Реалізуючи виниклий раніше злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_8 коштів, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, пред`явив ОСОБА_8 незаконну усну вимогу надати йому кошти в сумі 2 000 грн. 00 коп. в строк до 01.06.2017 року, при цьому погрожуючи останньому застосуванням насильства в майбутньому, що виразилось у погрозі фізичної розправи, в разі невиконання його вимог.

В свою чергу ОСОБА_8 , побоюючись реалізації погрози насильством з боку ОСОБА_5 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, сприйняв вимагання останнього як реальне та погодився віддати кошти.

Крім цього, в середині травня 2017 року, в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області, в районі залізничної станції «Вознесенськ», безпосередньо після вчинення дій щодо вимагання у ОСОБА_8 , коштів у сумі 2 000 грн. 00 коп., реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадання чужого майна ОСОБА_8 , поєднаного з погрозою застосування насильства, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконно збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи її настання, відкрито викрав у ОСОБА_8 двоколісний велосипед марки «Аrdis», вартістю 3 500 грн. 00 коп., належний останньому на праві власності, застосувавши погрозу насильством, яке не є небезпечним в момент заподіяння, а в майбутньому - фізичною розправою, зазначивши, що в такому випадку його вимоги ОСОБА_13 сприйме як реальні.

В подальшому ОСОБА_5 , розпорядився вищезазначеним велосипедом на власний розсуд.

Також, 29 травня 2017 року в період часу з 19 год.30 хв. по 23 год. 00 хв. в місті Вознесенську Миколаївської області по вул. Соборності, 85, біля колійної машинної станції залізничної станції Вознесенськ, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт у зв`язку з невиконання ОСОБА_8 незаконної вимоги передачі коштів у сумі 2 000 грн. 00 коп., з метою помсти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки в вигляді шкоди здоров`ю, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_8 численні удари руками в область тулубу та голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку з саднами в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень лежить на землі та не чинить опору, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків для потерпілого, однак не маючи чіткого уявлення про характер та тяжкість можливих наслідків, хоча міг та повинен був їх передбачати, продовжуючи злочинну діяльність, умисно наніс ОСОБА_8 декілька ударів ногами в область черевної порожнини, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки з кровотечею в черевну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні вину не визнав. При цьому пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_12 з проханням допомогти повернути кошти, які останньому винен ОСОБА_8 . Розмір боргу ОСОБА_5 не пам`ятає. Водночас ніяких погроз потерпілому він не висловлював, кошти в нього не вимагав та не викрадав належне йому майно. Між ними відбулася усна домовленість, відповідно до якої потерпілий за відсутності у нього коштів сам передав йому велосипед, а потім поверне кошти. В подальшому, обвинуваченому зателефонував ОСОБА_12 , який зі своєю компанією зустрів потерпілого, та повідомили своє місце знаходження. Прибувши на місце події для спілкування з приводу боргу, обвинувачений побачив, що потерпілий вже сидів навпочіпки, притулившись до стіни. Біля нього було три особи. При ньому ОСОБА_12 наніс один удар потерпілому в область шиї. Сам обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів долонею, але не в повну силу, враховуючи статуру останнього. Раніше займався спортом боротьбою та самбо, має розряд. Кулаком, ногами удари не наносив. При ньому потерпілий свідомість не втрачав. Висловив жаль з приводу вчинення. Свої дії оцінив негативно.

Винність ОСОБА_5 в скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 189 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в квітні 2017 року ОСОБА_14 запросив його на день народження, яке відбувалося в кафе «Кармен» в м. Вознесенську Миколаївської області. При цьому ОСОБА_12 пояснив, що необхідно сплатити по 100 грн. 00 коп., на що потерпілий відповів, що віддасть кошти коли отримає стипендію, оскільки зараз їх немає. Через два тижні ОСОБА_12 та ОСОБА_5 дізналися, що він стипендію отримав та повідомили йому, що він винен вже не 100 грн. 00 коп., а 800 грн. 00 коп. Потерпілий з цим погодився.

Згодом на початку чи в середині травня 2017 року потерпілий випадково зустрів ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_12 вказав потерпілому, що він винен 800 грн. 00 коп., на що потерпілий погодився та сказав, що віддасть як зможе. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_8 здати велосипед в ломбард. Разом вони пішли по ломбардам, але там велосипед не приймали, оскільки потерпілий неповнолітній. ОСОБА_5 забрав велосипед та вказав потерпілому, що він винен вже не 800 грн.00 коп., а 2 000 грн.00 коп., які треба віддати до 01.06.2017 року саме йому, тому він забере в заставу його велосипед та наголосив на тому, що якщо він не віддасть 2000 грн. 00 коп., то будуть розмовляти по іншому. В той час ОСОБА_12 та ОСОБА_15 знаходились в стороні. Погрози сприймав від ОСОБА_5 , як реальні, боявся за своє життя.

Через тиждень потерпілому зателефонував ОСОБА_5 , якому потерпілий повідомив про свою згоду віддати 300 грн. 00 коп. Домовилися про зустріч біля залізничного вокзалу, де ОСОБА_8 у присутності свого друга ОСОБА_16 віддав ОСОБА_5 зазначену суму коштів. При цьому, ОСОБА_5 нагадав потерпілому про решту боргу, який необхідно віддати до 01.06.2017 року.

29.05.2017 року потерпілий вийшов з дому, на вулиці його чекали ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які взяли його під руки та повели в сторону залізничного вокзалу. Це відбувалося приблизно о 19.00 год. ОСОБА_12 знов нагадав потерпілому про борг, на що останній висловив заперечення. Тоді ОСОБА_12 наніс потерпілому один удар долонею в область потилиці та один удар кулаком у живіт. Згодом до них приєднався ОСОБА_5 , який наніс потерпілому близько 3 ударів по голові. Після того як потерпілий впав, лежав на лівому боці, ОСОБА_5 наніс близько 5 ударів у живіт, центральну частину. Від цих ударів йому стало зле. Проте, підвівшись, дійшов до трансформатора, розташованого по вул. Соборності, де втратив свідомість. До лікарні потерпілого доставили за допомогою його друга ОСОБА_17 . В лікарні йому видалили селезінку, в зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні 10 днів, потім лікувався амбулаторно. На даний час має незадовільний стан здоров`я, проблеми з пам`яттю, відчуває сильний стрес через отриманні тілесні ушкодження. Просить стягнути з обвинуваченого матеріальні збитки в розмірі 8 300 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 91 700 грн. 00 коп. Велосипед йому повернули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в квітні 2017 року від святкував свій день народження в кафе «Кармен», був запрошений і потерпілий. Останній повідомив йому, що коштів на подарунок у нього немає, але він домовиться про знижку при оплаті вартості замовлення. Знижку вони не отримали, тому домовилися, що потерпілий віддасть йому 100 грн. 00 коп. після отримання стипендії. Оскільки потерпілий не віддав зазначені кошти, посилаючись на відсутність стипендії, свідок, розуміючи, що його вводять в оману, повідомив потерпілого про збільшення боргу. В подальшому свідок розповів про цю ситуацію ОСОБА_5 , який запропонував свою допомогу за відповідний процент. Згодом ОСОБА_12 разом з ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_8 , повідомили йому, що він винен більше ніж 100 грн. 00 коп. ОСОБА_5 озвучив потерпілому, що його борг перед ним складає 2 000 грн. 00 коп. Крім того, обвинувачений наголосив на тому, що треба закласти велосипед в ломбард, але його не прийняли. Тому в потерпілого забрали 150 грн. 00 коп. та велосипед, який, як зазначав обвинувачений, буде повернутий після того як потерпілий сплатить борг. Через декілька днів потерпілий передав ОСОБА_5 ще 300-400 грн. 00 коп. 29.05.2017 року свідок з ОСОБА_15 чекали потерпілого за місцем його проживання та коли він вийшов, запропонували йому поспілкуватися та пішли в район залізничного вокзалу. Згодом до них приєднався ОСОБА_5 , який одразу наніс один удар по ногам потерпілого, внаслідок якого останній упав на бік, після чого обвинувачений продовжував наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, окрім голови. Переважно удари ОСОБА_5 наносив руками. Ногами приблизно наніс 2 удари по колінам потерпілого, руці.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 є його другом, та з його слів останній, після відпочинку в кафе Кармен залишився винним кошти, точної суми він не пам`ятає, приблизно 120-180 грн. 00 коп. Вказані кошти ОСОБА_8 вчасно повернути не зміг, тому він мав повернути вже 2 000 грн. 00 коп., до повернення яких у нього забрали велосипед. Крім того свідок вказав, що одного разу на прохання ОСОБА_8 вони разом ходили до залізничного вокзалу, де зустрічалися з ОСОБА_5 , який прийшов ще з одним чоловіком. Свідок бачив, що потерпілий передавав обвинуваченому кошти в сумі приблизно 200-300 грн. 00 коп. в рахунок погашення боргу, купюри були згорнуті. Через деякий час до нього зателефонував потерпілий та просив про допомогу в пересуванні, оскільки обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження ногами та руками. Прийшовши на місце події, свідок допоміг потерпілому піднятися та повів його до місця свого проживання. Дорогою ОСОБА_8 неодноразово втрачав свідомість, у зв`язку з чим свідок ніс його на руках. З місця проживання свідка потерпілого забрала карета швидкої допомоги, яка доставила його до лікарні.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що був присутній на дні народженні в ОСОБА_12 . Там же був і ОСОБА_8 , який не маючи коштів на подарунок пообіцяв, що домовиться про знижку по оплаті рахунку в кафе, проте виконати обіцянку не зміг, та залишився винним ОСОБА_12 100 грн. 00 коп. Оскільки кошти ОСОБА_8 не повернув ОСОБА_12 , останній звернувся до ОСОБА_5 за допомогою у вирішення даного питання. Через деякий час ОСОБА_12 та ОСОБА_5 зустріли ОСОБА_8 , який був з велосипедом. Обвинувачений наполягав на закладі велосипеда в ломбард в рахунок повернення боргу, між тим, в жодному ломбарді велосипед не прийняли, тому ОСОБА_5 його забрав собі, при цьому пояснив, що коли потерпілий віддасть кошти, отримає велосипед назад. Через деякий час потерпілий ОСОБА_8 віддав ОСОБА_5 приблизно ще 300-400 грн. 00 коп.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що в кінці літа 2017 року він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_15 пішли додому до ОСОБА_8 на прохання когось із тих хлопців, він покликав потерпілого, якого раніше не знав. По дорозі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 почалась розмова про борг, після чого останній почав штовхати потерпілого та давав ляпаси по потилиці. Свідок стверджує, що від даних ударів потерпілий не падав. Далі свідок разом з ОСОБА_15 пішли з місця події, та бачили як назустріч їм йшов ОСОБА_5 з двома хлопцями та дівчиною. Пізніше від ОСОБА_12 свідок дізнався, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_5 , що і підтвердив сам потерпілий, з посиланням на те, що ОСОБА_5 вимагав від нього гроші.

Заявою потерпілого ОСОБА_8 до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2017 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , який протягом травня 2017 року вимагав у нього 2 000 грн. 00 коп., відкрито заволодів належним йому велосипедом марки «Аrdis» та 29.05.2017 року спричинив йому тілесні ушкодження (Т.1 а.п.123).

Довідкою лікаря від 29.05.2017 року відповідно до якої ОСОБА_8 було поставлено діагноз: травма, а саме, розрив селезінки (Т.1 а.п.124);

Протоколом огляду місця події від 31.05.2017 року та фототаблиць до нього, відповідно до якого оглянуте та зафіксоване місце події, а саме: ділянка території, котра розташована на машинній станції в стороні до залізничної колії (Миколаївська область, м. Вознесенськ, вулиця Соборності, 85), де ОСОБА_8 спричинені тяжкі тілесні ушкодження (Т.1 а.п.131-133).

Протоколом огляду місця події від 31.05.2017 року та фототаблицями до нього, згідно якого оглянута та зафіксована ділянка території по вулиці Спаській в м. Вознесенську Миколаївської області, де був знайдений ОСОБА_8 (Т.1 а.п.134-135).

Протоколом огляду місця події від 31.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_19 добровільно видала (заява Т.1 а.п.136) одяг та телефон потерпілого «ФЛАЙ». На джинсах, на задніх карманах присутні сліди зеленого кольору (Т.1 а.п.137).

Висновком експерта № 290 від 31.05.2017 року яким встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: струс головного мозку з саднами в ділянці обличчя, розрив селезінки з кровотечею в черевну порожнину. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предметів з обмеженою контактуючого поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в Вознесенську ЦРЛ, куди поступив потерпілий 29.05.2017 року о 23 год. 01 хв. Розрив селезінки з кровотечею в черевну порожнину відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя та втраті органу. Струс головного мозку з саднами в ділянці обличчя відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками, ногами. Дані про те, що тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню відсутні (Т.1 а.п.125-126).

Висновком експерта № 97 від 26.03.2019 року, згідно якого з урахуванням висновку експерта № 290 від 31.05.2017 року відносно ОСОБА_8 , встановлено, що у останнього мали місце тілесні ушкодження: Струс головного мозку з саднами в ділянці обличчя. Розрив селезінки з кровотечею в черевну порожнину. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в Вознесенську ЦРЛ, куди поступив ОСОБА_8 29.05.2017 року о 23 год.01 хв. Розрив селезінки з кровотечею в черевну порожнину відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознакам небезпеки для життя та втраті органа. Розрив селезінки, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, внаслідок якого була видалена хірургічним шляхом селезінка є причинно-наслідковий зв`язок. Найбільш вірогідно потерпілий був передньою та лівою частиною тіла до травмуючого предмета (предметів) в момент нанесення тілесних ушкоджень, внаслідок яких виник розрив селезінки. Не виключається вірогідність утворення розриву селезінки внаслідок падіння з положення стоячи та ударі лівою поверхнею живота о твердий предмет з обмеженою контактуючого поверхнею. Не можливо виникнення розриву селезінки від удару (ударів) кулаком руки у верхню частину грудної клітини. Не виключається вірогідність утворення розриву селезінки від удару (ударів) ногою в ділянку лівої частини живота. Не виключається вірогідність утворення струсу головного мозку з саднами в ділянці обличчя внаслідок падіння з положення стоячи та удари об тверду поверхню (Т.1 а.п.192-194).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснив, що за медичними документами, ОСОБА_21 був доставлений до лікарні 29.05.2017 року о 23 год. 01 хв. в стані середньої тяжкості, діагностовано розрив селезінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. В момент заподіяння ушкоджень втрата органу не відбулася, селезінка була видалена в зв`язку з її пошкодження та є хірургічною маніпуляцією з метою врятування життя потерпілому. Водночас експерт вказував на те, що не виключається вірогідність утворення розриву селезінки від удару, ударів руками, ногами. При цьому, зазначав, що показання потерпілого, надані останнім під час проведення слідчого експерименту відповідають фактично отриманим тілесним ушкодженням, та не узгоджуються з показаннями обвинуваченого з цього питання.

Згідно заяви ОСОБА_22 від 12.06.2017 року, протоколу огляду місця події від 12.06.2017 року та фототаблицями до нього, остання добровільно видала співробітникам поліції велосипед, який приніс обвинувачений ОСОБА_5 до дому 30.05.2017 року, даний велосипед було вилучено (Т.1 а.п.141,142-143).

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 14.06.2017 року ОСОБА_19 впізнав велосипед свого сина (потерпілого), який останній віддав обвинуваченому (Т.1 а.п.156-160).

Даними протоколу проведення слідчого експерименті щодо факту спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим, за його участю від 18.03.2019 року та флешнакопичувачем до нього, який досліджено під час судового розгляду. Відповідно до якого ОСОБА_5 вказав місце події, місце перебування потерпілого та його положення. Щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, вказав, що потерпілий сидів, прикриваючи рукою корпус тулубу та він завдав кулаком лівої руки декілька ударів в лівий бік тулубу, у верхню частину. Коли потерпілий впав на лівий бік, обвинувачений завдав декілька ударів кулаком лівої руки по верхній частині тулубу. Чи завдавав удари ногами, не пам`ятає (Т.1 а.п.168-171). При цьому експерт під час слідчого експерименту (Т.1 а.п.170) пояснив, що при вказаних ОСОБА_5 ударах не могло бути розриву селезінки.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2019 року та відеозаписом на карті пам`яті за участю потерпілого ОСОБА_8 , яким уточнено та перевірено відомості щодо обставини нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 . Відповідно до даного доказу потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 29.05.2017 року вийшов з дому за адресою: АДРЕСА_2 , де свідки по справі ОСОБА_12 та ОСОБА_23 взяли його попід руки та повели в бік залізничного вокзалу. Далі потерпілий вказав місце злочину та пояснив, що ОСОБА_12 наніс йому один удар долонею руки по потилиці, а інший кулаком у центр грудної клітини. Крім того потерпілий вказав, що через деякий час прийшов обвинувачений ОСОБА_5 з двома невідомими йому хлопцями та наніс декілька ударів кулаком йому в ліве вухо та декілька ударів кулаком в живіт, та декілька ударів палкою по стегнам. Коли потерпілий впав на лівий бік, обвинувачений спричинив близько 7 ударів ногою в нижню ліву частину живота. Після чого потерпілий на деякий час втратив свідомість. При цьому присутній експерт на даній слідчій дії пояснив, що саме механізм дій обвинуваченого міг призвести до розриву селезінки з кровотечею (Т.1 а.п.173-178).

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Водночас, досліджені в судовому засіданні протокол огляду місця події від 01.06.2017 року (Т.1 а.п.138), протоколи проведення слідчих експериментів від 12.06.2017 року, 13.06.2017 року (Т.1 а.п. 144-149, 150-155) не є належними доказами, оскільки, відповідно до ст. 85 КПК України, вони ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , як вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, належить кваліфікувати за ч.1 ст. 189 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, належить кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, належить кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Що стосується посилання сторони захисту в судовому засіданні щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу злочинів за ч.1 ст. 189 КК України, ч.2 ст. 186 КК України, суд їх не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» при розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно. Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання.

Як слідує з пояснень потерпілого в судовому засіданні, обвинувачений погрожуючи, висував вимогу щодо повернення боргу, встановлюючи строк його повернення, при цьому сума боргу постійно збільшувалася. Також, доводи захисника спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_12 , якій зокрема вказав, що ОСОБА_5 запропонував свою допомогу в поверненні грошей за відповідний процент; поясненнями свідка ОСОБА_15 , якій вказав, що ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_5 за допомогою щодо повернення йому боргу. Додатково спростовуються дані доводи сторони захисту показами свідка ОСОБА_18 , який вказав, що потерпілим повідомляв йому, що обвинувачений вимагає у нього гроші.

Щодо передачі велосипеда ОСОБА_5 , ОСОБА_8 посилається на те, що сприймав погрози останнього, боявся за своє життя і погоджувався з ним, оскільки обвинувачений наголошував на тому що заб`є потерпілого, тому і віддав велосипед на його вимогу. Крім того сам обвинувачений зазначив, що була саме усна вимога до потерпілого віддати велосипед або повернути кошти.

Разом з тим, свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що ОСОБА_8 йому розповів, що не зміг вчасно повернути гроші та у зв`язку з цим забрали його велосипед. Тобто факту добровільної передачі велосипеда не було, що також підтвердив свідок ОСОБА_15 , оскільки в показаннях посилався на те, що обвинувачений вказував на закладення велосипеду в ломбард, тому ходили з ним по ломбардах, проте велосипед не прийняли, та ОСОБА_5 його забрав, при цьому вказавши про те, що останній віддасть кошти отримає велосипед назад. Також свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що ОСОБА_8 йому розповів, що винен гроші, які не зміг вчасно повернути, у зв`язку з чим став винен 2 000 грн. та забрали велосипед.

Тобто судом встановлено, що домовленості між обвинуваченим та потерпілим щодо повернення боргу не було, потерпілий отримував безапеляційний наказ, який не допускав заперечень, що свідчить, що велосипед останнім було передано недобровільно.

Стосовно обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, доводи сторони захисту щодо відсутності умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження та нанесення саме обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження, на думку суду також не заслуговують на увагу. Так, в судовому засіданні на підставі досліджених доказів, які узгоджуються між собою, а саме із пояснень потерпілого, експерта, судово-медичних експертиз, протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2019 року з участю потерпілого встановлено, що обвинувачений, наніс потерпілому декілька ударів ногами в область черевної порожнини. Таким чином, суд враховує, спосіб нанесення ударів, їх кількість, а також те, що удари наносились в ділянку життєво важливих органів, особисті відносини між обвинуваченим та потерпілим, у тому числі висловлені раніше погрози на адресу останнього. Разом з тим, суд бере до уваги посилання самого обвинуваченого на зайняття спортом (бойові мистецтва), та на наявність відповідного розряду. Тобто останній міг оцінити силу удару та передбачати його наслідки. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, спрямованість умислу обвинуваченого на спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Невизнання вини суд розцінює як спосіб захисту, відсутність критичного аналізу своїх дій, прагнення уникнути відповідальності.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Так під час судового розгляду обвинуваченим відшкодовано 10 000 грн. 00 коп., з яких 8 300 грн. 00 коп. становить матеріальні збитки.

Разом з тим, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин покарання судом не встановленою.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, знаходиться на обліку призовників Вознесенського ОРВК, не працює, не навчається, не одружений.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступень тяжкості та обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Так призначаючи покарання, суд бере до уваги вимоги частини першої статті 8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім не дискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зокрема п. 2, де зазначається, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд бере до уваги, те що обвинувачений вчинив за короткий проміжок часу сукупність суспільно небезпечних злочинів, які, в силу положень ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами та злочином середньої тяжкості. Крім того, враховуючи те, що обвинувачений вчинив злочини проти власності та злочин проти життя та здоров`я особи.

Також беручи до уваги позицію потерпілого щодо призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а також враховуючи наслідки злочинів, зокрема незадовільний стан здоров`я потерпілого суд вважає, за необхідне обрати обвинуваченому покарання, з урахуванням часткового відшкодування шкоди, в виді позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, мінімальне передбачене санкціями статей КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_5 . Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.50 КК України. Суд вважає, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Суд не знаходить підстав для можливості призначення покарання ОСОБА_5 із застосування ст.ст. 69, 75 КК України

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Так, за змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілим показання та досліджені докази, суд вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що потерпілому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких ОСОБА_8 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також з огляду на ті негативні емоції, які він переніс під час вчинення протиправних дій обвинуваченим відносно нього.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 40 000 грн. 00 коп.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.189, ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.189 КК України - в виді 1 року позбавлення волі,

за ч.2 ст.186 КК України - в виді 4 років позбавлення волі,

за ч.1 ст.121 КК України - в виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначити 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», обчислюючи строк відбування покарання з 24 грудня 2019 року, тобто з моменту винесення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 14 березня 2019 року (затримання) до 24 грудня 2019 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 - VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Речові докази: мобільний телефон марки «FLY» моделі ІQ 237 та кофту, футболку, джинси, труси, які передані батьку потерпілого ОСОБА_19 під зберігальну розписку, передати потерпілому ОСОБА_8 як власнику.

Речовий доказ: спортивний велосипед марки «Аrdis», який передано батьку потерпілого ОСОБА_19 під зберігальну розписку, передати потерпілому ОСОБА_8 як власнику.

Речовий доказ: протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 499т/59-2019 та диск, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту отримання копі вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1