Справа № 344/2537/17
Провадження № 11-кп/4808/529/19
Категорія ст.309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_5 передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, а також про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Задоволено клопотання прокурора та продовжено термін тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до 07 лютого 2020 року включно з визначеними розмірами застави відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.10.2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ; відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 09.11.2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 ; відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 30.11.2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. Продовжити на 60 днів строк дії запобіжного заходу тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та визначити їм заставу триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630600,00 грн. У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 передбачені ст.194 КПК України обов`язки, строком на 2 місяці. Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою та визначити заставу триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630600,00 грн. У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , передбачені ст.194 КПК України обов`язки, строком на 2 місяці. Покласти на ОСОБА_5 передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки строком на 2 місяці.

Дослідивши матеріали контрольного провадження та встановивши, що прокурором оскаржується ухвала суду, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, перелічених ч. 1 ст. 392 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, перелічених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти такої ухвали може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК України неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному розгляду.

Зокрема, Конституційний суд України зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що Конституційний Суд України вказав на те, що Верховна Рада України має привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кодексу, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням, а також запровадити такий механізм гарантування права на свободу обвинуваченого, стосовно якого винесено ухвалу про тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який не перешкоджатиме досягненню цілей правосуддя, не порушуватиме права інших учасників кримінального провадження та забезпечуватиме інші засади судочинства, зокрема розумні строки розгляду справи.

Зміст вищевказаного рішення Конституційного Суду України свідчить про те, що суд прийшов до висновку, що положення ч. 2 ст. 392 КПК України обмежують права саме обвинуваченого та його захисника і не стосуються інших учасників судового розгляду.

Вважаю, що відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства прокурор позбавлений права оскаржувати рішення суду про відмову у задоволенні клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке постановлене під час судового провадження у суді першої інстанції.

Враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, вважаю, що прокурор не має процесуального права на оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї документами невідкладно надіслати прокурору відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3