ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1247/20 Справа № 182/2760/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0001446 та №0002126 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.04.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Лановці Тернопільської області, громадянина України, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1рік

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки ;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинувачених, та не оскаржуючи фактичних обставин злочину, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині розподілу процесуальних витрат. Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати на користь держави пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №164 від 27.04.2017 - стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 160 грн. з кожного. В іншій частині просить вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначений вирок суду підлягає зміні в частині розподілу процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції, ухвалюючи стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувальний вирок, не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати у розмірі 320 грн. на користь держави слід стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Пункт 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Також, відповідно до положень глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком суду першої інстанції стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні авто товарознавчої експертизи №164 від 27.04.2017 року в сумі 320 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про порушення судом кримінального процесуального закону, оскільки в даному випадку суд невірно визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних частинах, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 320 грн. на користь держави необхідно стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року - підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року змінити в частині розподілу процесуальних витрат.
Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати на користь держави, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №164 від 27.04.2017 - стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 160 грн. з кожного.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4