пр. № 1-кп/759/1606/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0007698, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

встановив:

ОСОБА_3 , 31.10.2019 близько 03 год. 18 хв., керуючи автомобілем "Пежо 307", д.н.з. НОМЕР_1 , став пересуватись по м. Києву з метою відшукання предмету посягання, і знаходячись по пр. Ак. Палладіна, 24, в м. Києві, звернув увагу на вантажний автомобіль марки "Хюндай Портер ІІ", д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві користування ОСОБА_5 , звідки і вирішив викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна ОСОБА_3 , наблизився до автомобіля марки "Хюндай Портер ІІ", д.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 та користуючись тим, що на той час двері даного автомобіля не були замкнуті на замок, безперешкодно проник до салону даного автомобіля, звідки таємно викрав особисті речі потерпілого ОСОБА_7 , а саме: шкіряну сумку коричневого кольору вартістю 200 грн., в якій знаходились кошти в сумі 9160 грн. та мобільний телефон "Самсунг С8", вартістю 15000 грн, з сім карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартістю 300 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 100 грн., а всього майна на загальну суму 24560 грн., тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду.
Отримавши в такий спосіб доступ до майна потерпілого, ОСОБА_3 , з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення з місця вчинення злочину ставі втікати з викраденим майном, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитися ним. Однак в цей момент, дії ОСОБА_3 , помітив ОСОБА_6 , який на своєму автомобілі став переслідувати його разом з працівниками Національної поліції, які в той час знаходилися неподалік від місця вчинення злочину, та які в подальшому затримали його з викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 30.10.2019 року об 03 годиі 18 хвилин він, знаходячись в своєму автомобілі по пр. Ак. Палладіна 24 в місті Києві, помітив вантажний автомобіль марки "Хюндай Портер ІІ", яким керував потерпілий. Проник до салону автомобіля, звідки викрав: шкіряну сумку з коштами та мобільним телефоном. Після чого почав тікати з місця вчинення злочину, однак його наздогнав на своєму автомобілі потерпілий разом з патрульною поліцією. Вартість та вид викраденого він не оспорює, просив суворо його не карати, обіцяє стати на шлях виправлення.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна на загальну суму 24560 грн., доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття останнього та повне відшкодування завданої злочином шкоди, що передбачено ст. 66 КК України.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості (ч. 1 ст. 186 КК України), обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який осудний, працездатний, офіційно не працює, має середню освіту, згідно ст. 89 КК України не судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у межах санкції цієї частини ст. 186 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу. Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Після набуття вказаним вироком законної сили, суму застави, внесену за ОСОБА_3 у розмірі 38420 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Речові докази по справі:
-шкіряну сумку коричневого кольору, грошові кошти та мобільний телефон "Самсунг С8"- повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
-автомобіль «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на штраф майданчику ГУНП у м. Києві, та ключі від вищевказаного автомобіля, які зберігаються в камері схову Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, повернути за належністю ОСОБА_3 ;
-посвідчення водія на прізвище ОСОБА_9 - направити до Управління патрульної поліції у м. Києві;
-диск з копією відеозапису на якому зафіксовано відео щодо затримання ОСОБА_3 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження Київської місцевої прокуратури № 8.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1