Справа №591/3572/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/152/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/3572/19 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду змінити. Відмовити потерпілій ОСОБА_10 в задоволенні позовних вимог про стягнення на її користь моральної шкоди.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює - 850,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_6 2000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

За змістом доводів апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що суд, стягуючи з неї відшкодування моральної шкоди, не зазначив, які фізичні, психічні, душевні страждання перенесла потерпіла ОСОБА_10 .

Крім того, не було враховано її майновий стан та стан її здоров`я, зокрема,те, що на момент конфлікту з потерпілою вона була вагітна.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Представником потерпілої ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_9 подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , в яких він не погоджується з доводами цієї скарги та просить залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Згідно з вироком, 06 лютого 2019 року, близько 21-45 год., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік магазину «Мандарин» за адресою: м. Суми, вул. Г.Крут,10, вискочила на проїжджу частину дороги та ледь не потрапила під колеса вантажного автомобіля Газель, д.н.з. НОМЕР_1 , пасажиром якого була ОСОБА_10 . Водій подав звуковий сигнал та загальмував, а потім, проїхавши декілька метрів - зупинився. З автомобіля вийшла ОСОБА_10 , яка зробила зауваження ОСОБА_6 . Між жінками відбувся словесний конфлікт. ОСОБА_6 дістала свій мобільний телефон та почала робити вигляд, що знімає на мобільний телефон. ОСОБА_10 зробила їй зауваження. ОСОБА_6 , будучи обуреною зауваженнями ОСОБА_10 , діючи умисно, поводячись нахабно та прагнучи до самовиразу себе в приниженні потерпілої ОСОБА_10 , завдала один удар кулаком лівої руки в праву частину голови, а саме: по правому вуху, спричинивши ОСОБА_11 ушкодження у вигляді забою м`яких тканин зовнішньої ділянки справа, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника потерпілої, думку прокурора, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, кваліфікації дій обвинуваченої та в частині призначення ОСОБА_6 покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Таким чином, колегія суддів перевіряє вирок суду, що оскаржується, лише в частині стягнутої з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до вимог ч 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши усі представлені сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що потерпіла ОСОБА_10 має всі юридичні підстави стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки є наявними ті обставини, які визначає ст. 23 ЦК України, що мають істотне значення для відшкодування моральної шкоди, в тому числі причинний зв`язок між протиправними діями обвинуваченої по відношенню до потерпілої та наслідками, які настали.

Тому судом частково було задоволено позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує ступінь та форму вини обвинуваченої, характер психологічного стресу та душевних страждань, які потерпіла пережила, характер та тривалість вимушених змін в її житті, зумовлені вказаною подією.

На думку колегії суддів, розмір стягнутої моральної шкоди є співрозмірним із заподіяною шкодою потерпілій та тією зміною її звичайного способу життя, яка була заподіяна злочинними діями обвинуваченої, що виразилось у моральних стражданнях та переживаннях, які негативно вплинули на її самопочуття та звичайний спосіб життя.

Враховуючи наведене, безпідставними є доводи обвинуваченої ОСОБА_6 щодо не наведення судом підстав, з яких стягнута моральна шкода на користь потерпілої.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченої щодо її перебування у стані вагітності під час скоєння кримінального правопорушення, оскільки дана обставина була врахована, як характеризуюча особу винної, при призначенні їй покарання.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4