Справа №: 671/2590/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , його представника ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_10 , представників служби в справах дітей Волочиської РДА ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську кримінальне провадження № 0000417 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Іване-Пусте Борщівського району Тернопільської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, працюючої менеджером (експерт з продажу) в магазині Гудок, раніше не судимої ,

за ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

26 вересня 2018 року в період часу з 09 години 00 хвилин по 09 годину 40 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в кабінеті 3-В класу Волочиського навчально-виховного комплексу, розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Починка, 2, в ході навчального процесу, під час ведення уроку української мови підійшла до учня зазначеного класу ОСОБА_8 , після чого, через малозначний привід, будучи агресивно налаштованою стосовно останнього, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на його побиття, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді можливого заподіяння тілесних ушкоджень малолітній особі та свідомо припускаючи їх настання, нанесла один удар зовнішньою поверхнею долоні правої руки в обличчя малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , заподіявши останньому фізичного болю, що не спричинило тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненому не визнала та заперечила нанесення удару потерпілому. Пояснила, що під час проведення нею уроку української мови, а саме під час навчального диктанту, учень ОСОБА_13 відволікався, тому вона показала йому жестом руки, щоб він писав. Вважає, що її дії були сприйняті учнем як удар. Вказувала, що він під час диктанту колупався в носі і зроблене нею зауваження співпало з колупанням в носі. Помітивши, що ОСОБА_13 витирає носа, з якого були незначні кров`яні виділення, вона допомогла дитині, а саме дала йому вологі серветки, щоб він витер носа.

Вина обвинуваченої у вчиненні злочину об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

- показаннями в судовому засіданні малолітнього потерпілого ОСОБА_8 про те, що під час уроку української мови, який проводила вчитель ОСОБА_6 , за зроблену ним помилку, вона один раз правою рукою вдарила його в ніс. Вона нанесла удар мовчки, а потім салфеткою допомогла йому витерти носа, з якого пішла кров. Пояснив, що від удару він відчув біль і йому було неприємно.;

- показаннями в судовому засіданні законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 . ОСОБА_10 , яка показала, що про факт нанесення вчителем ОСОБА_6 удару в ніс її синові вона дізналася від батьків його однокласників. А саме, в групі, в яку входять батьки учнів класу, у "Вайбері" була інформація про негідну поведінку вчителя ОСОБА_6 , яка ображала учнів (зняла з учня штани та вчиняла інші неправомірні дії), в тому числі однокласники розказали своїм батькам, що на уроці української мови ОСОБА_6 розбила ніс її синові. Після цього, на її питання, син підтвердив, що був такий випадок, коли ОСОБА_6 його вдарила по носі, однак він пояснив, що не розповідав про цей випадок, бо ОСОБА_6 сказала, що: "зробить тобі те саме".;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , класного керівника 3-В класу Волочиської НВК, яка показала, що про факт нанесення удару під час уроку української мови вчителем ОСОБА_6 учню ОСОБА_15 , вона дізналася осінню 2018 року від його матері, а також про це розповідали учні класу 3-В класу. ОСОБА_16 вона характеризує як стриману дитину, чесного, який говорить правду. Після випадків негідної поведінки вчителя ОСОБА_6 по відношенню до деяких учнів 3-В класу, в тому числі і до ОСОБА_17 , учні потребували допомоги психолога, тому з ними були проведені корекційні заняття. Також вказала, що 3-В клас поділений на 2 підгрупи, ОСОБА_13 входить в 1 підгрупу, в якій урок української мови проходив в кабінеті № 226, де є шафи для дітей, а вона веде уроки української мови в 2 підгрупі в сусідньому класі АДРЕСА_2 , де є умивальник, і цей кабінет закріплений за нею.;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , директора Волочиського НВК, який показав, що в жовтні 2018 року батьки учнів 3-В класу написали скаргу на вчителя української мови ОСОБА_19 з приводу її неправомірної поведінки по відношенню до дітей. З цього приводу було проведено перевірку, за результатами якої притягнуто ОСОБА_6 до дисципілнарної відповідальності;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , практичного психолога Волочиського НВК, яка показала, що про випадок, який трапився на уроці української мови щодо нанесення удару вчителем ОСОБА_6 учню ОСОБА_21 їй стало відомо від учнів класу, які розповіли, що ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_17 через зроблену ним письмову помилку. Ця подія та інші негативні випадки, які сталися на уроках ОСОБА_6 обговорювалися 13 листопада 2018 року на батьківських зборах класу. Діти не хотіли відвідувати уроки, які вела ОСОБА_6 . Після цього випадку, ОСОБА_13 проходив програму корекції тривожності, однак про ці події не розповідав. Зазначила, що дітям властиво приховувати неприємні випадки, що сталися з ними, про деякі випадки діти не часто зразу можуть розповісти.;

- показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , педагогів Волочиської НВК, які кожен окремо, показали, що батьки учнів 3-В класу скаржилися на поведінку вчителя ОСОБА_6 , в тому числі і матір учня ОСОБА_8 ОСОБА_10 повідомляла про нанесення ОСОБА_6 її синові удару в область носа.;

- показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які, кожен оакремо, показали, що в восени 2018 року їхні діти ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , відповідно, вдома розповіли, що вони бачили як вчитель ОСОБА_6 на уроці вдарила по носі ОСОБА_8 і в нього з носа пішла кров.;

- показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , які, кожен окремо, показали, що про випадок нанесення вчителем ОСОБА_6 під час уроку удару учню ОСОБА_8 , їм стало відомо від інших батьків учнів 3-В класу, а також ці події обговорювалися на батьківських зборах класу.;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_28 , який показав, що він навчається в одній підгрупі з ОСОБА_8 на уроці української мови. Він бачив, що на уроці української мови ОСОБА_8 зробив помилку і через це вчитель ОСОБА_6 вдарила його рукою по носі, внаслідок чого він протягом дня був сумний. Також він бачив, як раніше ОСОБА_6 ображала іншого їхнього однокласника ОСОБА_37 , а саме зняла з нього штани.;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_29 , який показав, що він бачив, що на уроці української мови вчитель ОСОБА_6 вдарила рукою по носі ОСОБА_8 , потім відвела його за куток і допомогла йому витерти носа. Також він бачив, що після удару, ОСОБА_8 трошки заплакав, а потім декілька днів ходив сумний.;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_38 , яка показала, що в 2018 році на уроці української мови вона бачила як вчитель ОСОБА_6 спочатку зробила зауваження ОСОБА_8 , а потім вдарила його рукою по носі через те, що він зробив помилку в тексті. Після цього, ОСОБА_8 на уроці заплакав, у нього з носа йшла кров. Крові було небагато і ОСОБА_6 дала йому серветку. Потім він ще плакав на перерві та був не веселий.;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_39 , однокласника потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що потерпілий на перерві відразу після уроку української мови, який вела ОСОБА_6 , розказав йому, що ОСОБА_6 через зроблену ним помилку під час уроку вдарила його по носі і з носа пішла кров. Також ОСОБА_40 бачив, що потерпілий тримав біля носа серветку, він був засмучений і плакав.;

- показаннями малолітніх свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , які кожен окремо, повідомили, що не були очевидцями нанесення удару потерпілому, оскільки в цей день їх не було в школі, однак інші їхні однокласники роказували, що під час уроку ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_8 рукою в ніс.;

- показаннями свідка ОСОБА_45 , який відвідував другу підгрупу в 3-В класі та показав, що ОСОБА_8 розказував йому, що ОСОБА_6 під час уроку вдарила його рукою в ніс.;

- даними рапорту інспектора ювенальної поліції Волочиського ВП ОСОБА_46 від 29.10.2018 року, згідно якого останньою під час проведення перевірки за колективним зверненням батьків 3-В класу Волочиської НВК було встановлено, що вчитель української мови та літератури Волочиського НВК ОСОБА_6 в кінці вересня 2018 року розбила носа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .;

- даними протоколу прийняття усної заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 29 жовтня 2018 року, в якій вона, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, повідомила про обставини умисного нанесення ОСОБА_6 одного удару рукою в обличчя її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому фізичного болю.;

- заявою ОСОБА_10 про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 , яка наприкінці вересня 2018 року під час навчального процесу на уроці української мови, перебуваючи в кабінеті 3-В класу Волочиської НВК умисно завдала один удар рукою в обличчя її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому фізичного болю.;

- даними протоколу огляду місця події від 07.11.2018 року кабінету № 226, розташованого на другому поверсі ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з таблицею ілюстрацій, на якій, зокрема зафіксовано загальний вигляд класу та робочого місця вчителя, а також загальний та детальний вигляд шкільної парти, за якою під час уроку сидів малолітній потерпілий ОСОБА_8 ;

- речовим доказом у справі - зошитом для робіт з української мови учня 3-В класу Волочиської НВК ОСОБА_16 та протоколом огляду даного зошиту від 08.11.2018 року, з якого вбачається, що на 11-й сторінці зошита виявлено написи: "26 вересня Класна робота Диктант", а на 12-й сторінці є напис: "вправа 42 5 (червірка закресна та написано число 5)", у третьому реченні вправи після записів: "А проб" виявлено закреслення нерозбірливих букв з подальшим записом слова "читанні". За поясненнями ОСОБА_10 та ОСОБА_8 саме за цю помилку вчитель ОСОБА_6 вдарила його рукою в обличчя, після чого в нього з носа пішла кров.;

- письмовими доказами, що підтверджують обставини порушення трудової дисципліни вчителем Волочиського НВК ОСОБА_6 , що були виявлені та зафіксовані в жовтні 2018 року, а саме: заявою батьків учнів 3-В класу щодо неналежної поведінки ОСОБА_6 на уроках української мови та літератури, наказом дикректора Волочиського НВК від 18.10.2018 року № 665 про порушенння трудової дисципліни, протоколом засідання профкому Волочиської НВК, інформаціями про вивчення обставин та причин подій у 3-В класі за скаргою батьків учнів класу, а також даними постанови Волочиського районного суду від 18 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст. 173 КУпАП, щодо подій, які відбувалися в вересні-жовтні 2018 року на уроках української мови в 3-В класі Волочиського НВК.;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 104 від 16 серпня 2018 року, з якого вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_8 на момент огляду будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Разом з тим, якщо йому і був нанесений удар в обличчя, то він міг бути таким, що не залишив після себе слідів і не спричинив розладу здоров`я, або в зв`язку з тривалим терміном часу, що пройшов від моменту отрмання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень до моменту судово-медичної експертизи, яка проводилася з 09.11.2018 року по 16.11.2018 року, вони могли зникнути. Відповісти однозначно чи міг ОСОБА_8 відчувати фізичний біль внаслідок одного удару рукою по його обличчю, неможливо, так як під час проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень на його тілі не виявлено, а відчуття сили болю для кожної людини індивідуальне і залежить від загальних якостей людського організму, а також сили прикладенняя травмуючої дії.;

- поясненнями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_47 , який підтвердив наданий ним висновок судово-медичної експертизи, а також пояснив, що обстежуваний ОСОБА_8 повідомив, що йому завдали один удар рукою в обличчя. В тому числі, експерт вказав, що фізичний біль - це поняття суб`єктивне і методик його визначення не існує, однак можна припустити, що у дітей больовий поріг вищий, ніж у дорослої людини. Крім цього, пояснив, що кров з носа може йти з різних причин, в тому числі і без видимих тілесних ушкодженнь носа, а саме через особливості судин, підвищення тиску та ін.

Показання свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , вчителів Волочиського НВК, не підтверджуюють та не спростовують обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а тому суд не приймає їх до уваги.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченої в тій частині, що вона не наносила потерпілому удару рукою в ділянку носа, суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнення відповідальності за вчинений злочин і до уваги не приймає, оскільки вони суперечать наведеним вище доказам, в тому числі показанням малолітнього потерпілого, свідків та іншим доказам у справі.

Посилання сторони захисту на те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать дослідженим доказам у справі.

Так, частина 1 ст. 126 КК України передбачає відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Під ударом слід розуміти одноразовий різкий вплив на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги, голови), що завдає фізичного болю.

Удари, побої та інші насильницькі дії не становлять особливого виду ушкоджень, тому не спричинення тілесних ушкоджень є другою умовою їх кваліфікації за ст. 126.

Передбачений у ст. 126 КК України злочин не спричиняє порушення анатомічної цілості тканин або нормального функціонування тканин чи органів тіла людини. Факти завдання ударів, побоїв або інших болісних насильницьких дій визначаються судом, а не експертизою. Отже, відсутність у висновку судово-медичної експертизи даних про отримання потерпілим тілесних ушкоджень не спростовує факт завдання йому удару обвинуваченою в область носа.

Суд приймає до уваги те, що відчуття фізичного болю є субєктивним у кожної людини і факт завдання такого, оцінюється судом на підставі сукупності факторів, внаслідок яких потерпілий міг відчувати такий біль. З врахуванням всіх встановлених обставин справи, а також характеру удару, направленого в область носа малолітнього потерпілого, пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_47 про те, що у дітей вищий больовий поріг, тобто вони сильніше відчувають біль, ніж дорослі, суд бере до уваги показання потерпілого про відчуття ним фізичного болю внаслідок удару.

Доказів, котрі б підтверджували завдання потерпілому удару при інших обставинах, в тому числі і з необережності, судом не здобуто. Не надано таких і стороною захисту.

Показання малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , якого було допитано в судовому засіданні в присутності законного представника та психолога, про обставини протиправних дій обвинуваченої щодо нанесення йому удару є послідовними, переконливими, не містять істотних суперечностей. Суд бере до уваги, що згідно даних висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 691 від 20.11.2018 року, малолітній потерпілий ОСОБА_8 здатний вірно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження, у нього не виявлено схильності до фантазування чи навіювання, він не страждає психічними розладами та в силу свого вікового та інтелектуального розвитку розумів значення вчинених відносно нього дій зі сторони вчителя ОСОБА_6 .

Показання потерпілого узгоджуються з іншими дослідженими доказами, в тому числі і з показаннями малолітніх свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_38 , які були очевидцями нанесення потерпілому удару. При цьому суд враховує, що у зазначених малолітніх свідків, згідно даних досліджених в судовому засіданні висновків комплексних судових психолого-психіатричних експертиз, їхній розумовий розвиток відповідає їхньому віку, у них не було виявлено схильності до фантазування чи навіювання, психічними розладами вони не страждають та здатні вірно сприймати обставини, що мають значення для справи та розуміли значення вчинених відносно їхнього однокласника ОСОБА_8 дій зі сторони ОСОБА_6 . А тому, суд вважає показання цих свідків правдивими.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, є вчинення злочину щодо малолітнього.

Суд враховує, що ОСОБА_6 працює, не одружена, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на диспансерному обліку в нарколога та Д обліку у психіатра не перебуває, раніше не судима. Згідно даних характеристики за місцем проживання ОСОБА_6 , в жовтні 2018 року до міської ради надходила колективна заява від батьків учнів 3-В класу Волочиської НВК щодо порушеня нею як вчителем української мови та читання педагогічної етики. Відповідно до даних харатеристики Волочиського НВК, в жовтні 2018 року ОСОБА_6 за невиконання обов`язків педагогічних працівників було оголошено догану та звільнено від роботи з 3-В класом.

Ухвалюючи вирок суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінені як середні, її виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе і не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб.

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю злочину, що визначена законом, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вказують на можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 при обранні їй покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп.

Речовий доказ по справі: зошит для робіт з української мови учня 3-В класу Волочиської НВК ОСОБА_16 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: