Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/251/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого, на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року, якою клопотання засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого: 25.11.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.187, ст.71 КК України до 09 років 02 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна,
про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, залишено без задоволення,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)», звернувся до суду з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви засудженого. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, в цілому характеризується задовільно, але має одне не погашене стягнення, що свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Крім цього, комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» 28.05.2019 року засудженому було відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не довів свого виправлення, що свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Врахувавши наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_8 не повністю довів своє виправлення, а тому клопотання засудженого, залишив без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою клопотання засудженого задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виходячи із змісту ухвали, вказане судове рішення обґрунтовано тим, що засуджений відбуваючи покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія №49», своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Проте, апелянт зазначає, що при розгляді клопотання засудженого суд першої інстанції мав врахувати той факт, що ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, має п`ять заохочень.

Отже, за вказаних вище обставин та фактів захисник вважає, що засуджений ОСОБА_8 заслуговує на заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання у ДУ «Петрівська виправна колонія №49» за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2014 року, яким він засуджений за ч.4 ст.187, ст.71 КК України до 09 років 02 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до характеристики затвердженої начальником ДУ «Петрівської ВК № 49», на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, залік складає 01рік 19 днів.

Початок строку відбування покарання 01.05.2014 року. Кінець строку: 12.06.2022 року.

ОСОБА_8 з 09.07.2015 року відбуває покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)».

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 має п`ять заохочень, останнє заохочення за 2018 рік. Водночас останнім часом засуджений не заохочувався, допустив шість порушень порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Останнє стягнення за 26.11.2019 року не погашене. Засуджений ОСОБА_8 працевлаштований на швейній дільниці установи, але останнім часом змінив своє ставлення до праці та режиму в цілому, участі в благоустрої та суспільному житті установи не приймає, характерезується задовільно.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Таким чином, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, має п`ять заохочень, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке є непереконливими, оскільки з урахуванням сукупності викладених обставин, колегія суддів відмічає, що засуджений, відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому судом, працевлаштований, отримував заохочення, проте погоджується з висновком районного суду, що його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених, крім того ОСОБА_8 має не погашене стягнення, що не вказує на те, що засуджений виправився.

Враховуючи все вищенаведене доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, а тому підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, оскільки рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Крім того, стороною захисту не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року, слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4