ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/16177/19-к відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст.15 ч.3 ст. 152 КК України,
ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 року, близько о 04 годин 45 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні філії мережі «Лото», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 19/1, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті, напав на неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і з метою уникнення можливого здійснення нею опору при вчиненні полового акту, користуючись своєю фізичною перевагою, застосував до ОСОБА_10 фізичне насильство, а саме: обхвативши руками тулуб та руки потерпілої став утримувати її, намагаючись зайняти необхідну позицію для здійснення полового акту, одночасно з цим намагаючись простягнути руку під її нижню білизну. Під час застосування до неповнолітньої ОСОБА_10 насильства, останньою, з метою самозахисту та подавлення агресії, в бік нападника був розпилений спеціальний сльозогінний засіб. Незважаючи на проявлений опір з боку ОСОБА_10 та її прохання зупинити свої дії, ОСОБА_9 , намагаючись довести злочинний умисел до кінця, тобто вступити з неповнолітньою потерпілою у статевий контакт без її дозволу на це, продовжив утримувати її за тулуб, переміщуючи її у просторі, після чого повалив потерпілу на підлогу, знову намагаючись подавити супротив з боку потерпілої, зайняти необхідне положення для здійснення статевого акту та зняти з неї нижню белізну.
Разом із цим, внаслідок дії сльозогінного засобу, застосованого ОСОБА_10 , тобто з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 , останній припинив свої злочинні дії та залишивши потерпілу, вибіг з приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 14.08.2019 року, приблизно о 04:30 ранку, він вийшов з караоке - бару «Бамбук» та познайомився з компанією людей, з якими потім відпочивав. Потім він вирішив піти до іншого караоке-бару «Нора», де відпочивала інша компанія друзів, серед яких була його знайома у якої він залишив ключі. Направляючись до бару, він побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка стояла біля входу закладу «Лото» та в нього склалось враження, що остання запрошує клієнтів, тому він вирішив зайти до цього закладу. Зайшовши до приміщення, він почав спілкування з ОСОБА_10 на різні теми. Закінчивши спілкування, він попрощавшись з ОСОБА_10 , хотів піти до караоке бару «Нора», однак спочатку не зорієнтувався, куди саме потрібно йти, тому повернувся назад до закладу «Лото», щоб уточнити в потерпілої, як дістатись до бару. Зайшовши до приміщення «Лото», він побачив, в руках ОСОБА_10 газовий балончик, який вона направила на нього, а потім почала розпилювати в його обличчя. В цей час, потерпіла спіткнулася та впала назад, а він впав на неї і намагався її заспокоїти. Зрозумівши, що ОСОБА_10 панікує, він вирішив просто піти з закладу, тоді як потерпіла продовжувала розпилювати газовий балончик, стоячи позаду нього. Коли ОСОБА_10 припинила розпилювати газ, він вийшов з приміщення та направився до дому друзів, щоб привести себе та одяг в порядок, оскільки на одягу залишилися плями від речовини. Проте, в цей час, йому зателефонували знайомі та сповістили, що його шукають, тому він вирішив повернутись до закладу «Лото», щоб з`ясувати причини його пошуків та заспокоїти дівчину. Він повернувся до місця подій, де його затримали люди в цивільному одязі, після чого приїхали співробітники поліції та помістили його до автомобіля патрульної поліції. Він намагався пояснити працівникам поліції, що він нічого не робив, однак на нього здійснювали психологічний та фізичний тиск, погрожували йому та примушували зізнатися у злочині.
Відповідаючи на запитання суду та учасників судового засідання ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_10 почала бризкати з газового балончика одразу, як тільки він зайшов до закладу. На його думку, це відбулось тому, що потерпіла була в закладі одна в нічний час та злякалась його, чому злякалася пояснити не може. Обвинувачений вважає, що його оговір з боку ОСОБА_10 є наслідком впливу співробітників поліції, які таким чином намагаються підняти показники у розкритті злочинів.
На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілої та свідків, процесуальні документи, висновки судових експертів та речові докази.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 14.08.2019 року вона перебувала на роботі в закладі «Лото» по вул. Космонавтів в місті Одесі та читала книгу. Коли вона підійшла до входу, щоб відчинити двері для провітрювання приміщення, до неї підійшов хлопець та почав запитувати, чи є в неї хлопець та як грати в гральні автомати. Далі, цей хлопець підсів біля неї на стілець та поклав їй руку на ліве коліно, що їй не сподобалось, у зв`язку з чим вона встала та вирішила написати своєму знайомому повідомлення про поведінку цього хлопця. Після цього хлопець попрощався та вийшов з закладу, а вона почала розставляти стільці по місцям. В цей час, невідомий їй раніше ОСОБА_9 знову зайшов до закладу, підійшов до неї ззаду та почав кидати її зі сторони в сторону, приперти її до стени, намагаючись простягнути руку під її нижню білизну, поки вони не впали разом на підлогу, від чого вона поранила лікоть і коліно. На її прохання припинити свої дії, ОСОБА_9 відповів, що вже не може зупинитись. Вона, ОСОБА_10 також пояснила, що весь цей час в неї в руках був газовий балончик, який вона взяла з барної стійки. Коли обвинувачений побачив його, то почав ховати свою голову у її волосся, тому вона, розуміючи що там знаходиться обличчя нападника вирішила розпилити газ прямо собі у волосся, у зв`язку з чим бризки потрапили в очі також і їй. В результаті дії речовини, ОСОБА_9 залишив її та вибіг з приміщення. Потім вона пішла промити очі водою, то почула стук в двері від хлопців, які прибігли на допомогу. Один з хлопців побіг в бік обвинуваченого, а інший залишився їй допомогти. Пізніше приїхала охорона та поліція.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він працює в охороній компанії, в групі швидкого реагування. В день подій, що сталися, він, в складі групи, разо з колегамі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , приїхав на виклик до закладу гральних автоматів. Заклад був зачинений, тому вони постукали в двері. О четвертій годині ранку із закладу вийшла дівчина в сльозах, тримтіла та була дуже налякана, вона пояснила, що її намагались зґвалтувати та пояснила, що застосувала до нього газовий балончик тому він і втік. Потім він у складі групи поїхав на пошуки чоловіка по вул. Генерала Петрова в бік вул. Варненської та побачили чоловіка біля будинку АДРЕСА_2 . Коли чоловік побачив службовий автомобіль, то почав тікати, однак далі вдалось його затримати. Йому відомо, що сідячи в автомобілі патрульної поліції, цей чоловік не заперечував факту вчинення насильства.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він з друзями неподалік від закладу гральних автоматів орендують квартиру на третьому поверсі. Того дня балкон в квартирі був відчинений, приблизно о четвертій годині ранку вони почули крики дівчини та вийшли на вулицю. На вулиці побачили, що з закладу вибігла дівчина в сльозах та в істериці пояснила, що її намагались зґвалтувати. Зі слів дівчини, їм стало відомо, що чоловік зайшов до закладу двічі та на другий раз почав до неї чіплятись та намагався її зґвалтувати, тому вона скористалась газовим балончиком і випадково поцілила собі в очі.
свідок додатково пояснив, що в дівчини було розтріпане волосся та сльозилися очі, на місці вчинення злочину потерпіла впізнала обвинуваченого.
Крім показів потерпілих та свідків сторони обвинувачення, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_9 інкримінованого злочину, а саме:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_10 від 14.08.2019 року про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення;
- протокол огляду місця події від 14.08.2019 року, згідно якого, слідчим, в присутності потерпілої, законного представника неповнолітньої потерпілої та понятих, було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду приміщення слідчим було зафіксоване розташування меблів, предметів інтер`єру та інших предметів, які мали значення для кримінального провадження, проведені відповідні заміри. В ході огляду місця події був вилучений засіб захисту газовий балончик;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2019 року, відповідно до якого потерпіла вказала на фото з зображенням ОСОБА_16 , пояснюючи що саме ця особа 14.08.2019 року намагалася її зґвалтувати;
- висновок судово-медичного експерта №2066 від 11.09.2019 року, яким у потерпілої ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження: синці (2) та садно області правого ліктьового суглобу, садна лівого передпліччя (1), області правого (1) та лівого (1) колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися в умовах падіння з положення стоячи на площині;
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Аналізуючи показання потерпілої та свідків обвинувачення, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Крім вищеперелічених доказів, визнаних судом належними та допустимими, стороною обвинувачення були надані інші докази, а саме:
- заява потерпілої ОСОБА_10 від 27.08.2019 про добровільну видачу органу досудового слідства речей (одягу) в яких вона була одягнена під час вчинення відносно неї кримінального правопорушення;
- протокол огляду предметів від 27.08.2019 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий одяг ОСОБА_10 в який вона була одягнена під час вчинення відносно неї кримінального правопорушення;
- постанова про долучення речових доказів (одягу ОСОБА_10 ) від 14.08.2019 року;
- протокол огляду предмету від 14.08.2019 року, відповідно до якого слідчим був оглянутий одяг, вилучений у ОСОБА_9 після його затримання;
- висновок судово-медичного експерта №2064 від 11.09.2019, яким встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 ;
Надаючи оцінку цім доказам сторони обвинувачення, суд визнає ці докази неналежними в зв`язку із неможливістю їх використання для встановлення обставин, які мають значення для справи.
Дослідивши залучений до матеріалів кримінального провадження речовий доказ «CD R диск», з записом з відеокамер внутрішнього спостереження приміщення «Лото», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 19, який був наданий потерпілою ОСОБА_10 суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, можуть належати (серед інших) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні);
Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.
Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо:
1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає;
2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур;
3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.
З`ясовуючи процесуальне походження цього доказу під час його дослідження, потерпілою ОСОБА_10 були надані пояснення про те, що матеріальний носій «CD R диск» нею слідчому фактично не надавався, відеофайл з відображенням обставин події нею, за проханням працівників поліції, був надісланий цим працівникам через месенджери «Viber» чи «Telegram», точно вона не пам`ятає. Вона отримала цей файл також через месенджер від керівника ігрового закладу, яким чином був створений цей файл їй не відомо.
Вищевикладене, яке колегія суддів розглядає у взаємозв`язку з положеннями ст. 99 КПК України, дає суду підстави для висновків про недотримання слідчим правових процедур при копіюванні інформації з системи відеоспостереження та висновків про сумнівність наданої інформації з урахуванням відсутності даних про походження інформації, що міститься на цьому диску.
Згідно з ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
З огляду на викладене, суд визнає речовий доказ «CD R диск», з записом з відеокамер внутрішнього спостереження приміщення «Лото», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 19/1, недопустимим доказом та вважає неможливим посилатися на цей доказ при ухваленні вироку.
Інші речові докази, залучені до матеріалів кримінального провадження під час досудового слідства, предметом дослідження у суді не були.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Аналіз вищенаведених показів, свідків та досліджених документів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого на вчинення замаху на зґвалтування неповнолітньої потерпілої випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні доведена повністю.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому діянні ґрунтуються перш за все на прямих доказах, якими є свідчення потерпілої. Оцінюючи показання ОСОБА_10 , суд виходить з того, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження стороною захисту не надано і в суді не встановлено будь яких фактичних даних, які б стали підставою для сумніву в правдивості показань потерпілої. При цьому суд приймає до уваги, що до подій, що розглядаються у суді, потерпіла не була знайома з обвинуваченим, не мала з ним будь-яких стосунків, неприязних відносин, тобто підстав для оговору обвинуваченого судом не встановлено. Будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію потерпілої в суді також не встановлено. Показання в суді потерпіла надавала с усвідомленням своєї відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, показання вона надавала вільно, послідовно, без ознаків нещирості, на питання учасників судового засідання відповідала категорично. Оцінюючи показання ОСОБА_10 на предмет їх достовірності, суд приймає до уваги, що ці показання потерпілої співвідносяться з показаннями свідків та інших доказів, визнаних судом належними та допустимими.
Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_9 в інкримінуємому злочині, суд не може залишити поза увагою поведінку обвинуваченого, яка у часі співвідноситься з часом наступним після вчинення злочину та приймає до уваги факт затримання обвинуваченого неподалік від місця злочину. Показання ОСОБА_9 про те, що він вирішив добровільно повернутися до закладу, де відбулись події для з`ясування обставин конфлікту, суд розцінює як нелогічні і малоймовірні. Разом із цим, суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який у суді під присягою надав показання про намагання з боку обвинуваченого уникнути переслідування з боку працівників служби охорони з метою затримання.
Суд також ставиться критично до пояснень обвинуваченого про безпідставне застосування потерпілою до нього сльозогінного газу, та вважає, що єдиним розумним поясненням застосування спеціального засобу з боку потерпілої в ситуації, що склалася було намагання захистити себе від нападника.
Оцінюючи позицію ОСОБА_9 , який заперечував вчинення ним злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_9 , суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_9 .
Надаючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, суд, відповідно до положень ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, вважає можливим вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки така зміна не погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Так, органом досудового слідства дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст. 15 КК України як закінчений замах на вчинення зґвалтування неповнолітньої. При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що при вчиненні злочину обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчивши злочин з причин, що не залежали від його волі.
Разом із цим, колегія суддів вважає, що така кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає встановленим під час судового розгляду обставинам. При цьому суд приходить до переконання, що обвинуваченим не були вчиненні всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Так, органом досудового слідства не надано і в суді не здобуто даних, які б вказували на те, що обвинувачений вчинив всі дії для уникнення опору з боку потерпілої при вчиненні з нею полового акту, що ним були усунені перешкоди для вчинення полового акту (наявність одягу, у тому числі нижньої білизни, у потерпілої та самого обвинуваченого), не надані дані про фізіологічну готовність обвинуваченого до здійснення полового акту (наявність ерекції) та інше. З огляду на показання потерпілої, суд вважає, саме застосування нею хімічної речовини захисної дії перешкодили ОСОБА_9 вчинити дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Таким чином, оскільки ОСОБА_9 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої особи (зґвалтування), суд вважає за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 50, 65 КК України.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги дані, які характеризують обвинуваченого за місцем проживання, враховує що до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 притягується вперше.
При призначенні покарання за незакінчений злочин суд, враховує ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено. Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 152 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з 14.08.2019 року по день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після набрання вироком законної сили, речовий доказ: «CD R диск», з записом з відеокамер внутрішнього спостереження зберігати у матеріалах кримінального провадження; одяг, вилучений у ОСОБА_7 , ОСОБА_17 повернути за належністю.
Арешт, накладений на майно ОСОБА_7 ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 19.08.2019 року скасувати.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_18
Судді: ОСОБА_19
ОСОБА_20