ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7485/17 Номер провадження 11-кп/814/133/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001944 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 листопада 2018 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сангар, Кобяйського району, Якутської АР, Російської Федерації, громадянин України, росіянин, з середньою освітою, не працюючий, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, останній раз:
- 16.08.2012 Ялтинським МС АРК за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2016 по відбуттю строку покарання,
засуджений за:

- ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;

- ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, громадянка України, українка, з середньою спеціальною освітою, не працююча, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , судима:
- 20.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки,
засуджена за:

- ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна;
- ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, що є у її власності.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2017 та остаточно визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у її власності.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 8465,40 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винуватими та у вчиненні злочинів за таких обставин:

Епізод №1. ОСОБА_9 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за попередньою домовленістю зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , в період часу з 01.01.2017 по 27.09.2017, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , за допомогою заздалегідь придбаних хімічних складників та з використанням побутового посуду, незаконно виготовляли рідини, які містили особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи, які зливали до полімерних пластикових пляшок та зберігали на подвір`ї свого будинку, без мети збуту. В ході проведення обшуку 27.09.2017, за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на подвір`ї будинку було виявлено та вилучено 27 полімерних пляшок, об`ємом 1 літр кожна, заповнені двошаровими рідинами, нижні шари яких містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - концентрат з макової соломи, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 7,631 г.
Епізод №2 05.09.2017, в період часу з 18:00 год. до 18:58 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно, за попередньою домовленістю зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , з метою збуту незаконно виготовив рідину, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, яку обвинувачені зберігали за місцем свого мешкання із вказаною метою. Цього ж дня ОСОБА_10 незаконно збула ОСОБА_12 зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою (в перерахунку на суху речовину) 0,0526 г.
Епізод №3 ОСОБА_10 , з метою збуту, незаконно придбала рідину, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, яку зберігала за місцем свого проживання. 09.09.2017 приблизно о 11:37 год. повторно, незаконно збула ОСОБА_13 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою (в перерахунку на суху речовину) 0,288 г.
Епізод №4 20.09.2017 у ранковий час, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно, незаконно, з метою збуту виготовив рідину, яка містила особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Цього ж дня, о 12:50 год., збув ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,256 г.
Епізод №5 27.09.2017, у період часу з 15:00 год. по 15:39 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно, за попередньою домовленістю зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , незаконно, з метою збуту виготовив рідину, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, та разом з ОСОБА_10 зберігали за місцем свого проживання з метою збуту. Цього ж дня, о 15:39 год., ОСОБА_10 збула ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою (в перерахунку на суху речовину) 0,2120 г.
Епізод №6 Цього ж дня, 27.09.2017, в період часу з 16:10 год. по 20:50 год., працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було виявлено та вилучено три медичні шприци із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, опієм ацетильованим, масою (у перерахунку на суху речовину) 1,9437 г, 0,054 г та 0,037 г відповідно, що є великим розміром.
Епізод №7 Крім цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою за місцем свого проживання, з метою отримання грошових коштів, організували місце для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів. А саме, ОСОБА_9 , володіючи необхідними знаннями та навичками, користуючись допомогою ОСОБА_10 , використовуючи побутовий посуд та заздалегідь придбані хімічні складники, систематично виготовляв особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за попередньою змовою продавали наркозалежним особам та надавали можливість його вжити за місцем свого мешкання.
Так, 27.09.2017 приблизно о 15:35 год., ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , надав можливість вжити виготовлений ним наркотичний засіб шляхом внутрішньовенних ін`єкцій громадянину ОСОБА_14 .
В період часу з 16:10 год. по 20:50 год., в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено наркозалежних осіб ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які перебували у стані наркотичного сп`яніння.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягає застосуванню, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити:

ОСОБА_10 :

- за ч.2 ст. 309 КК України - на 3 роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 317 КК України - на 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна,

- за ч.2 ст. 307 КК України - на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів, у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2017 та остаточно визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у її власності.

ОСОБА_9 :

- за ч.2 ст. 309 КК України - на 3 роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 317 КК України - на 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна,

- за ч.2 ст. 307 КК України - на 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

Виключити з мотивувальної частини вироку при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 посилання суду на «повторність» як на кваліфікуючу ознаку дій за ч.2 ст. 309 КК України.

Кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 307 КК України як незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, як самостійно, так і за попередньою домовленістю, а також у великих розмірах.

В іншій частині вирок суду залишити без змін

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтував тим, що при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 за ч.2 ст. 309 КК України, суд помилково зазначив кваліфікуючу ознаку «повторність», оскільки органами досудового розслідування дії обвинуваченої за даним злочином не кваліфікувалися за цією ознакою, а тому суд вийшов за межі обвинувачення.

Також судом було допущено помилку при наданні юридичної оцінки діям ОСОБА_9 за ч.2 ст. 307 КК України. Так, органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфікувалися за ч.2 ст. 307 КК України в зв`язку з наявністю декількох кваліфікуючих ознак, у тому числі й за ознакою вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_9 24.12.2009 Київським районним судом м. Полтави засуджувався за ч.1 ст. 309 КК України і ця судимість не знята та не погашена. Однак, суд не зазначив у вироку цю кваліфікуючу ознаку, не обґрунтувавши такого рішення.

Окрім цього вважає, що суд, призначаючи покарання, не надав належну оцінку тяжкості вчинених злочинів, які є переважно тяжкими, те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за місцем проживання характеризуються негативно, раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів і судимості не зняті та не погашені, ОСОБА_10 вчинила злочини під час іспитового строку. Також судом не враховано кількість епізодів злочинної діяльності обвинувачених, високий рівень суспільної небезпеки вчинення злочинів в сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обвинувачені не працюють та вчинення корисливих злочинів є єдиним джерелом отримання доходу для них. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають на обліку у Полтавському обласному наркологічному диспансері як особи, що вживають наркотичні засоби.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить вирок суду переглянути, оскільки в основу вироку покладені суперечливі показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вважає, що протокол огляду закупного від 05.09.2017 містить недостовірну інформацію, так як у ньому зазначено про відсутність у ОСОБА_12 сторонніх речей, проте сам свідок зазначає, що він домовлявся про придбання наркотичної речовини по телефону. Стверджує, що поняті під час оперативної закупки не бачили, куди заходив закупний та як на нього облаштовували відео апаратуру, що, на її думку, ставить під сумнів достовірність проведеної слідчої дії.

Також просить зарахувати їй у строк покарання період попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю її вини в інкримінованих злочинах.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що вирок суду ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах.

Вважає недоведеною винуватість ОСОБА_10 у виготовленні та зберіганні наркотичної речовини, що містилася у пляшках, виявлених під час обшуку помешкання обвинувачених.

Зазначає, що поняті ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 давали суперечливі показання щодо обставин слідчих дій.

Висновки експертів мають неточності, які, на думку захисника, перешкоджають визнанню таких доказів належними, оскільки предметами досліджень були не ті шприци, які використовувались під час оперативних закупок, так як вилучались за іншими адресами, ніж вказані у відповідних протоколах слідчих дій.

Відсутні ухвали слідчого судді апеляційного суду на аудіо-, відеоконтроль обвинувачених, крім того, поняті не були свідками моменту, коли на закупних облаштовували відповідну апаратуру. Отже, докази, отримані внаслідок цієї слідчої дії, є недопустимими.

Вважав, що оперативну закупку від 09.09.2017 проведено без відповідного дозволу прокурора, оскільки об`єм та вартість придбаного наркотичного засобу не відповідає відповідним показникам, зазначеним у постанові про контроль за вчиненням злочину. До того ж, в постанові прокурор не вказав, які факти здійснення ОСОБА_10 злочинної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів стали підставою для прийняття такого рішення.

Вказав, що під час проведення санкціонованого обшуку 27.09.2017 було проведено силове захоплення квартири, де проживала ОСОБА_10 , поняті були допущені у приміщення через певний проміжок часу після захоплення та під час проведення обшуку періодично відлучалися. Тобто стверджує, що порушено вимогу закону про участь не менше як 2-х понятих під час проведення слідчої дії та не надано доказів на підтвердження необхідності силового захоплення місця проживання обвинуваченої.

Відсутні докази про те, що 27.09.2017 ОСОБА_9 виготовив наркотичний засіб, оскільки в ході обшуку не було виявлено посуду із залишками опію ацетильованого. Вважає, що також відсутні докази того, що ОСОБА_10 якимось чином контактувала зі шприцами, виданими закупними.

Окрім цього вважає, що під час проведення оперативних закупок була провокація з боку працівників поліції.

Зазначає, що слідчим було сфальсифіковано документ освідування ОСОБА_10 , оскільки ця дія була проведена без відповідної постанови прокурора, через 6 годин після отримання ОСОБА_10 від ОСОБА_12 грошових коштів. У протоколі не зазначено місце проведення освідування, чому цю дію проведено слідчим, а не спеціалістом; не зазначено, хто здійснював фотографування дії, з фотографій не вбачається, що оглядаються саме долоні ОСОБА_10 .

Також вказав, що обвинуваченням та судом не доведено прямого умислу ОСОБА_10 на використання квартири в якості місця для незаконного вживання чи виготовлення наркотичних засобів. ОСОБА_10 не була ні власником, ні володільцем квартири. Не підтверджено, що для виготовлення наркотичного засобу використовувався побутовий посуд.

Окрім цього, зазначає, що допит залегендованих осіб проведено з порушенням вимог ч.9 ст. 352 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить зарахувати йому у строк покарання період попереднього ув`язнення.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Такі вимоги мотивує тим, що вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах.

Вважав недоведеною причетність ОСОБА_9 до виготовлення та зберігання речовини, що містилася в 27 пляшках, виявлених під час обшуку помешкання обвинувачених.

Зазначив, що показання залегендованої особи щодо придбання та видачі поліцейським наркотичної речовини є суперечливими, а поняті не бачили, куди ходила ця особа та не бачили, як на неї облаштовували апаратуру для аудіо-, відеофіксації.

Понята ОСОБА_20 , що була присутня під час оперативної закупки 20.09.2017, мала очевидну зацікавленість у справі, оскільки є засновником та керівником Громадської організації «Регіональний центр контролю та сприяння діяльності правоохоронних органів України».

Вважає, що на дослідження експерту за цим епізодом було надано випадково замінений шприц, а тому висновок експерта є недопустимим доказом.

Зазначив, що обшук та освідування ОСОБА_9 проведено з порушенням його права на захист, оскільки не було надано можливості запросити захисника.

Поняті під час обшуку квартири зайшли у помешкання, коли там вже були працівники поліції, тому вважає, що могли бути сфальсифіковані докази.

Стверджує, що за вказаними вище епізодами оперативні закупки здійснені незаконно та без відповідного дозволу суду, а тому всі документи, отримані за результатами НСРД, є недопустимими доказами. Звертає увагу, що відсутні доручення оперативному відділу на участь у проведенні негласної слідчої дії. Крім цього вважає, що дії оперативних працівників мають ознаки провокації, а тому всі докази, отримані в такий спосіб, не можуть бути використані як докази у провадженні.

За фактом надання помешкання для вживання наркотичних засобів послався на непереконливість показань свідка ОСОБА_22 , а також вказав, що цей чоловік вживав речовину, яку придбав у аптеці, та не у присутності обвинуваченого. Інші свідки також не надали суду показань, які б вказували на вчинення ОСОБА_9 злочину щодо утримання місця для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин.

Тобто вважає, що вина ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах не доведена.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, а саме в частині кваліфікації дій обвинувачених, в решті вважав вирок законним та обґрунтованим і заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених та захисників, обвинувачених та їх захисників, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були досліджені безпосередньо у судовому засіданні. Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні цих злочинів належним чином мотивований.

Згідно з протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 06.09.2017, 20.09.2017 та від 28.09.2017 працівники поліції в присутності двох понятих відповідно 05.09.2017, 20.09.2017 та 27.09.2017 неподалік будинку №22 по вул.Шведська в м.Полтава, здійснили огляд ОСОБА_12 , переконались у відсутності у нього сторонніх речей, оглянули та звірили серійні номери грошових купюр із відповідними ксерокопіями, вручили ці купюри та медичний шприц у запечатаному вигляді закупному для проведення оперативної закупки. Під час оперативної закупки від 27.09.2017 грошові купюри з метою ідентифікації було оброблено люмінесцентним порошком жовтого кольору, а також зразок речовини нанесено на окремий аркуш паперу, який опечатано в поліетиленовий пакет та скріплено печаткою і підписами понятих. Після цього ОСОБА_12 пішов у напрямку місця проживання обвинувачених, а через деякий час повернувся і видав шприц з рідиною коричневого кольору, пояснивши, що він придбав його у ОСОБА_10 (за закупками від 05.09.2017 та від 27.09.2017) та ОСОБА_9 (за закупкою від 20.09.2017) за вручені йому кошти. Виданий шприц в присутності понятих поміщено в поліетиленові пакети, опечатано печаткою та скріплено підписами понятих.

Викладені обставини підтверджуються протоколами про огляду грошових коштів, огляду покупця та добровільної видачі від 05.09.2019, 20.09.2017, 27.09.2017.

Факт збуту ОСОБА_10 наркотичного засобу 09.09.2017 підтверджується протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 09.09.2017, протоколами про помічення грошових коштів, огляду покупця і вручення грошових коштів та добровільної видачі від 09.09.2019, в яких зафіксовано обставини проведення ОСОБА_13 оперативної закупки наркотичного засобу в ОСОБА_10 за гроші, вручені йому працівниками поліції, та видачі придбаної речовини працівникам поліції в присутності двох понятих.

Згідно з висновками судово-хімічних експертиз №2735 від 08.09.2017, №3200 від 29.09.2017, №3051 від 25.09.2017, № 2788 від 27.09.2017 у виданих ОСОБА_23 та ОСОБА_13 медичних шприцах знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину відповідно 0,0526г, 0,288 г., 0,256 г та 0,212 г.

Після проведення останньої оперативної закупки, 27.09.2017 працівниками поліції було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Під час цього обшуку в квартирі виявлено грошові кошти, частина з яких мала характерні ознаки світіння під випромінюванням люмінесцентної лампи, та серії і номери деяких грошових купюр збігаються з тими, що використовувались під час оперативних закупок. Крім того, виявлено медичний шприц об`ємом 20 мл., заповнений до позначки 15 мл. речовиною коричневого кольору, 2 медичні шприци із залишками речовини коричневого кольору, 27 пляшок об`ємом по 1 л з рідиною коричневого кольору, металеву каструлю із залишками речовини коричневого кольору.

Одночасно під час обшуку помешкання було проведено обшук ОСОБА_9 , у якого виявлено грошові кошти. При освітленні люмінесцентою лампою на купюрах виявлено ознаки світіння жовтого кольору. Таке ж світіння виявлено і на кишені штанів обвинуваченого, в якій знаходились кошти.

Також під час освідування 27.09.2017 за допомогою люмінесцентної лампи у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на долонях виявлено світіння жовтого кольору, зроблено змиви з обох долонь.

Відповідно до висновків судово-хімічних експертиз № 3201 від 29.09.2017 та №3287 від 31.10.2017, у виявлених під час обшуку помешкання обвинувачених шприцах об`ємом 20 мл. знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину відповідно 1,9437, 0,054 та 0,037 г.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи №3285 від 06.11.2017 у виявлених під час проведення обшуку 27 пляшках знаходиться рідина, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,318 г та 5,313 г.

Як встановлено проведеною судово-хімічною експертизою №3286 від 08.11.2017, на вилученій під час обшуку помешкання обвинувачених металевій каструлі виявлено нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу концентрату з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 0,0095 г.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи №175 від 01.11.2017 на наданих на експертизу грошових купюрах, вилучених під час проведення обшуку помешкання обвинувачених, на фрагменті кишені ОСОБА_9 та змивах з рук ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також на фрагменті паперу, на який нанесено зразок люмінесцентного порошку, виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини. Ці речовини на вказаних предметах збігаються між собою за фізико-хімічними властивостями та мають спільну родову належність.

Допитані у судовому засіданні у суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факти придбання у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наркотичних засобів у ході оперативних закупок 05.09.2017, 09.09.2017, 20.09.2017 та 27.09.2017 за обставин, викладених у відповідних протоколах.

Підтвердив свої показання свідок ОСОБА_12 і під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 та ОСОБА_21 , що були понятими під час оперативних закупок, обшуків та освідування підтвердили обставини їх проведення, викладені у відповідних протоколах.

Факт організації та утримання місця для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується такими доказами.

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що певний час проживала у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Обвинувачені постійно виготовляли вдома наркотичний засіб опій ацетильований та збували його різним особам, у тому числі і їй. 27.09.2017 в її присутності один із наркозалежних зробив собі ін`єкцію наркотичного засобу. Вона (свідок) також вживала у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вдома наркотичний засіб.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що 27.09.2017 в присутності обвинувачених вживав у них вдома наркотичний засіб.

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що 27.09.2017, перебуваючи вдома у обвинувачених, бачив там наркозалежних осіб, які були у стані сп`яніння.

Відповідно до висновків щодо результатів медичного огляду від 1137, 1138,1139 від 27.09.2017 ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які знаходились у помешканні обвинувачених на момент проведення обшуку, перебували у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно проживали у цьому приміщенні, їх дії щодо виготовлення, збуту наркотичних засобів, надання приміщення для їх вживання, організації та утримання цього місця із зазначеною метою були узгодженими.

Викладене підтверджує висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.317 КК України. Тому доводи апеляційних скарг сторони захисту про непричетність обвинувачених до вчинення злочинів є необгрунтованими.

Всупереч доводам захисників, усі оперативні закупки проведені у передбачений законом спосіб, у відповідності до положень ст.271 КПК України, на підставі постанов прокурора про контроль за вчиненням злочину від 04.09.2017, 08.09.2017 та від 27.09.2017, особами, яких прокурор уповноважив на проведення таких дій.

При цьому незначне перевищення під час оперативної закупки від 09.09.2017 обсягу наркотичного засобу, на придбання якого прокурором надано дозвіл, не свідчить про неправомірні дії працівників поліції, а, навпаки, пов`язане з діями обвинуваченої ОСОБА_10 , яка збула наркотичний засіб саме об`ємом 2 мл., та не тягне за собою визнання вказаної слідчої дії незаконною, а отриманих в результаті її проведення доказів недопустимими.

Обшук житлового приміщення, обшук та освідування обвинувачених проведено у відповідності до статей 236 та 241 КПК України, на підставі відповідних рішень слідчого судді та прокурора, уповноваженими особами. Обшук проведено в присутності володільців майна та понятих.

Участь спеціаліста при проведенні освідування особи, всупереч доводам захисника ОСОБА_8 , не є обов`язковою.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 вимагали присутності захисника під час їх особистого обшуку, як не доведено стороною захисту і того факту, що під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла з`явився адвокат, якого не було допущено до цієї слідчої дії.

Присутність під час обшуку інших осіб, у тому числі працівників оперативного підрозділу, не забороняється чинним КПК України і, всупереч доводам адвоката ОСОБА_7 , не тягне за собою визнання слідчої дії незаконною.

Поняті ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зазначили у судовому засіданні в суді першої інстанції, що зайшли до житлового приміщення обвинувачених одразу за працівниками поліції. При цьому свідки наполягали, що нікуди не відлучались та були присутні під час вилучення усіх предметів, що зазначені в протоколі обшуку. Підтвердили правильність складеного протоколу обшуку. Свідок ОСОБА_18 також повідомила суду, що обвинувачені не оспорювали належності їм виявлених предметів.

Протокол обшуку підписаний усіма присутніми, будь-яких зауважень від учасників слідчої дії не надійшло.

Більше того, враховуючи обсяги вилучених під час обшуку наркотичних засобів та ємностей з їх залишками, доводи обвинувачених та їх захисників про фальсифікацію працівниками поліції даних, отриманих в ході цієї слідчої дії, є явно надуманими.

Спосіб проникнення працівників поліції до приміщення для проведення обшуку в даному випадку не впливає на законність самої слідчої дії.

Будь-яких даних про особисту зацікавленість у цьому кримінальному провадженні чи про наявність інших обставин, передбачених ч.7 ст.223 КПК України, що перешкоджали б участі понятих під час оперативних закупок, обшуків та освідування, у тому числі й свідка ОСОБА_20 , судом не встановлено і апеляційні скарги захисників таких даних не містять.

Чинний КПК України не передбачає присутність понятих, які не мають доступу до державної таємниці, під час спорядження працівниками поліції закупного засобами аудіо-, відеофіксації. Тому необізнаність понятих про застосування працівниками поліції оперативно-технічних засобів під час проведення негласної слідчої дії аудіо-, відеоконтролю особи, всупереч доводам сторони захисту, не ставить під сумнів участь цих понятих у проведенні іншої слідчої дії контролю за вчиненням злочину.

Отже, відсутні підстави для визнання протоколів, складених за наслідками контролю за вчиненням злочину, а також протоколів обшуків та освідування недопустимими доказами.

Наявність на вилученому у обвинувачених вдома посуді концентрату макової соломи, який є основою для виготовлення опію ацетильованого, всупереч доводам захисника ОСОБА_8 , лише підтверджує висновок органу досудового розслідування та суду про те, що обвинувачені вдома виготовляли вказаний наркотичний засіб.

Більше того, саме концентрат макової соломи виявлено і в 27 пляшках, які обвинувачені зберігали на території домоволодіння, а тому наявність на посуді залишків цієї речовини підтверджує і той факт, що концентрат макової соломи виготовили та зберігали саме обвинувачені.

Доводи захисників про недопустимість доказів, висновків судово-хімічних експертиз, є непереконливими.

Усі експертизи у кримінальному провадженні проведені у відповідності до положень статей 101, 102, 242 КПК України, уповноваженими особами, на підставі постанов слідчого.

Експерт за результатом проведеної судово-хімічної експертизи у відповідності з вимогами ст.101 КПК України докладно описав проведені експертні дослідження та зроблені за їх результатом висновки щодо маси, об`єму та хімічного складу речовини, наданої на дослідження. Зазначення в мотивувальній частині висновку адреси, за якою залегендованою особою було видано наркотичний засіб, вул. Фрунзе, 88 за закупкою від 09.09.2017 та вул. Шведська, 20 за закупкою від 05.09.2017, а також імені залегендованої особи ОСОБА_23 колегія суддів вважає опискою, оскільки відповідно до протоколів, складених під час оперативних закупок, місцем добровільної видачі залегендованими особами наркотичного засобу була вулиця Шведська, 22 в м.Полтаві, а особою, що здійснювала закупку 05.09.2017, був ОСОБА_12 .

Відповідно до протоколу добровільної видачі від 20.09.2017 ОСОБА_12 видав працівникам поліції медичний шприц об`ємом 10 мл. з речовиною коричневого кольору. Шприц був опечатаний в установленому законом порядку та в подальшому направлений на проведення експертизи.
Експерт у своєму висновку №3051 від 25.09.2017 описав наданий на дослідження предмет шприц об`ємом 10 мл, що надійшов у опечатаному вигляді, до висновку додано фото цього шприца і підстав ставити під сумнів факт дослідження експертом саме речового доказу, виданого ОСОБА_12 20.09.2017 під час оперативної закупки, колегія суддів не вбачає, а тому доводи адвоката ОСОБА_7 щодо невизначеності предмета експертного дослідження є безпідставними.
Також є непереконливими і доводи захисників про провокацію злочину правоохоронними органами.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються певним пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (п.38 рішення ЄСПЛ у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

Як вбачається із показань залегендованих осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_28 , обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно займаються збутом наркотичних засобів. Свідки зазначили, що вони і раніше, до проведення оперативних закупок, неодноразово придбавали наркотичні засоби у них.

Свідок ОСОБА_16 , яка певний час проживала у обвинувачених, зазначила, що вони постійно виготовляли в себе вдома наркотичний засіб опій ацетильований та продавали його іншим наркозалежним особам, у тому числі і їй.

Таким чином, у розпорядженні органу досудового розслідування були достатні дані для проведення негласних слідчих дій.

Не встановлено судом і доказів того, що обвинувачених схиляли до протиправних дій. Навпаки, їх активна поведінка під час вчинення злочинів свідчить про відсутність ознак, притаманних провокації злочину.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчі дії, у яких були задіяні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , місцевим судом обґрунтовано було прийнято рішення про їх допит в порядку ч.9 ст.352 КПК України з використанням технічних засобів із іншого приміщення з метою забезпечення безпеки свідків.

Цей допит проводився у відповідності до положень ст.352 КПК України, у відкритому судовому засіданні, в присутності усіх учасників кримінального провадження, які могли ставити свідку запитання та отримувати на них відповіді. Допущені судом першої інстанції порушення щодо можливості ОСОБА_10 задати запитання свідку ОСОБА_12 були усунуті під час апеляційного розгляду, в ході якого було повторно допитано цього свідка та надано можливість як обвинуваченій, так і іншим учасникам кримінального провадження задати свідку запитання.

Відсутність мотивованої ухвали суду про допит свідка в порядку ч.9 ст.352 КПК України не є істотним порушенням кримінального процесуального закону та не тягне за собою визнання показань свідка, отриманих під час цього допиту, недопустимим доказом.

Показання усіх свідків є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та підтверджуються відповідними протоколами та висновками судово-хімічних експертиз. Підстав не брати зазначені докази до уваги колегія суддів не вбачає.

Твердження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що вони не виготовляли, не зберігали та не збували наркотичні засоби, а також не надавали своє помешкання іншим наркозалежним особам для вживання наркотичних засобів колегія суддів розцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності. Такі показання є неспроможними і спростовуються викладеними вище доказами.

Істотними порушеннями кримінального процесуального закону, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є не будь-які порушення, а лише ті порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Таких порушень, що тягнули б за собою скасування вироку, під час розслідування кримінального провадження та судового розгляду допущено не було.

Разом з тим, доводи захисників про недопустимість доказів, отриманих в результаті аудіо-, відеоконтролю особи, є слушними.

Згідно зі ст.260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 751/7557/15-к, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій. Невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.
В той же час, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення аудіо- та відеоконтролю в даному кримінальному провадженні не відкривались стороні захисту ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає недопустимими докази, отримані в результаті вказаної слідчої дії: протоколи про наслідки негласних слідчих розшукових дій - аудіо-, відеоконтролю особи та відеозаписи оперативних закупок.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допустився помилки, є слушними.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України. Тому в її діях щодо виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.

Більше того, вказана кваліфікуюча ознака за ч.2 ст.309 КК України не інкримінувалась ОСОБА_10 органом досудового розслідування. Тобто суд, кваліфікувавши дії ОСОБА_10 за цією кваліфікуючою ознакою, вийшов за межі обвинувачення.

Отже, вказівка суду при кваліфікації дій ОСОБА_10 за цією статтею кримінального закону про те, що злочин вчинено повторно, є помилковою, а тому має бути виключена із обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.309 КК України.

В той же час, кваліфікуючи дії ОСОБА_29 за ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції не вказав таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, що була йому інкримінована органом досудового розслідування. Підстави виключення цієї кваліфікуючої ознаки суд не обґрунтував.

Як вбачається із матеріалів провадження, обвинувачений вироком Київського районного суду м.Полтави від 24.12.2009 був засуджений за ч.1 ст.309 КК України. Дана судимість не знята і не погашена.

Враховуючи викладене, кваліфікація дій ОСОБА_29 за ч.2 ст.307 КК України має бути доповнена цією кваліфікуючою ознакою.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доповнення кваліфікації дій кваліфікуючою ознакою не є збільшенням обсягу обвинувачення. Відповідна частина статті закону про кримінальну відповідальність при цьому не змінюється та передбачене за злочин покарання не є більш суворим. Становище обвинуваченого таким чином не погіршується. Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність виправлення цієї помилки суду шляхом зміни судового рішення. Тобто, підстав для ухвалення нового вироку, як того вимагає прокурор, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.307 КК України в розмірі, наближеному до максимального, а також застосовуючи при призначенні обвинуваченим покарання за сукупністю злочинів принцип часткового складання покарань, а ОСОБА_10 також і вирішуючи питання про розмір невідбутої частини покарання, що підлягає приєднанню до призначеного покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції хоча і визначив покарання в межах санкцій кримінального закону та з урахуванням положень ч.1 ст.70, ст.71 КК України, проте не врахував належним чином конкретні обставини справи, дані про особи обвинувачених, наявність у обвинувачених ряду тяжких хронічних захворювань.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведених обставин призначене обвинуваченим остаточне покарання є явно несправедливим внаслідок суворості. Тому колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене обвинуваченим покарання: ОСОБА_9 - за ч.2 ст.307 КК України, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - остаточне покарання, визначивши обвинуваченим покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а ОСОБА_10 також за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.

З огляду на викладене, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим покарання є необгрунтованими.

Підлягають задоволенню і апеляційні вимоги обвинувачених про зарахування їм у строк покарання періоду попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Обвинувачені розпочали вчинення продовжуваного злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, з 01.01.2017. Тому у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII строк попереднього ув`язнення їм має бути зараховано із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_9 від покарання на підставі ст.84 КК України в зв`язку з хворобою задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Тобто, підставою для звільнення від відбування чи подальшого відбування покарання є наявність хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, та входить до Переліку захворювань, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №990/25767. Наявність такої хвороби може бути встановлена висновком лікарської комісії.

Наданий захисником суду висновок Централізованої лікарсько-консультативної комісії про наявність у ОСОБА_9 ряду захворювань не містить інформації про те, що ці захворювання відносяться до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання, та що вони перешкоджають відбуванню покарання.

Таким чином, у суду відсутні належні та допустимі докази факту наявності у ОСОБА_9 відповідного захворювання, що є підставою для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від покарання. Тому немає підстав для задоволення клопотання захисника з приводу цього.

Отже, апеляційні скарги обвинувачених, їх захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 та в їх інтересах захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змінити.
Кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.307 КК України доповнити кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України».
Виключити із обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.309 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину повторно.
Визнати недопустимими доказами протоколи про наслідки негласних слідчих розшукових дій - аудіо-відео контролю особи від 06.09.2017, 20.09.2017, 05.10.2017 та 06.10.2017, відеозаписи оперативних закупок від 05.09.2017, 09.09.2017, 20.09.2017 та 27.09.2017 та виключити із мотивувальної частини вироку посилання на них як на докази винуватості.
Пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.307 КК України до шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.309 та ч.2 ст.317 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме:
за ч.2 ст.309 КК України на три роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.317 КК України на п`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання шість років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Вважати ОСОБА_10 засудженою за ч.2 ст.309 та ч.2 ст.317 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме:
за ч.2 ст.309 КК України на три роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.317 КК України на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання шість років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2017 строком шість місяців позбавлення волі, визначивши остаточне покарання шість років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченій майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ зарахувати:
ОСОБА_9 період перебування під вартою з 27.09.2017 по 16.07.2019 із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі;
ОСОБА_10 період перебування під вартою з 27.09.2017 по 04.02.2020 із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
В зв`язку з набранням вироком чинності взяти ОСОБА_9 під варту в залі суду.
В іншій частині залишити вирок без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців: засудженими, які тримаються під вартою, - з моменту отримання її копії, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4