Справа № 308/1541/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 лютого 2020 року, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні №0000020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 лютого 2020 року, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 14.02.2020 року приблизно о 18 годині., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 разом з пасажиром ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі Нижні-Ворота Колочава Буштино в напрямку смт. Міжгір`я на відрізку автодороги, яка покрита ожеледицею, між селами Річка та Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто під час руху на вкритою ожеледицею дорогою , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив занос та виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху та у подальшому виїзд за межі дорожнього покриття у лівий по ходу руху кювет, з послідуючим перекиданнямавтомобіля на праву сторону.

В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 від отриманих тілесних пошкоджень помер на місці пригоди.

14 лютого 2020 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.. 237 КПК України транспортний засіб «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та доставлений на майданчик тимчасового утримання Міжгірського відділення поліції Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідів інформації (деформацій) внаслідок перекидання, характеру їх утворення, тощо, а також проведення судових експертиз.

15 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, одруженому, раніше не судимому, непрацюючому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.2016 року, автомобіль марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за гр. ОСОБА_6 , однак, відповідно до доручення НМА 360361 від гр. ОСОБА_6 , останній надав право розпоряджатися ОСОБА_7 .

14.02.2020 року транспортний засіб автомобіль марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 був оглянутий та визнаний речовим доказом, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ у справі.

Згідно ст.170 КПК України арешт накладається на майно щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного зберігання речового доказу, керуючись ст.ст. 40,131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за гр. ОСОБА_6 , мешканцем АДРЕСА_3 .

Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином подав повідомлення в якому просив проводити розгляд за його відсутності, клопотання підтримує повністю.

Власник майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Однак, його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що 14.02.2020 року приблизно о 18 годині водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 разом з пасажиром ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі Нижні-Ворота Колочава Буштино в напрямку смт. Міжгір`я на відрізку автодороги, яка покрита ожеледицею, між селами Річка та Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто під час руху на вкритою ожеледицею дорогою не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив занос та виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху та у подальшому виїзд за межі дорожнього покриття у лівий по ходу руху кювет, з послідуючим перекиданням автомобіля на праву сторону. В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 від отриманих тілесних пошкоджень помер на місці пригоди

15 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, одруженому, раніше не судимому, непрацюючому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, копію якої долучено до матеріалів клопотання.

Згідно протоколу огляду місця події від 14.02.2020 року, було вилучено автомобіль «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.2016 року, копію якого додано до матеріалів клопотання, власником автомобіля марки автомобіль марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 .

Відповідно до доручення НМА 360361 від гр. ОСОБА_6 , копію якого додано до матеріалів клопотання, останній надав право розпоряджатися автомобілем «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 .

Окрім того, до матеріалів клопотання додано постанову слідчого від 14.02.2020 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні №0000020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 лютого 2020 року, автомобіля марки «FORD Transit» д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 лютого 2020 року, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «FORD Transit», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за гр. ОСОБА_6 , мешканцем АДРЕСА_3 , у кримінальному провадженні №0000020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1