Справа № 202/1256/20
Провадження № 1-кс/202/1768/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000199 від 23.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, в якому просить накласти арешт на носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, з обов`язковим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 22 лютого 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю на автомобіля «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля «Шевроле Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6
25 лютого 2020 року свідок ОСОБА_6 добровільно надав для огляду відеореєстратор «Car Cam Corder», на якому було вилучено носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, що містить відеозапис обставин ДТП.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 26 лютого 2020 року носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, на якому знаходиться відеозапис обставин ДТП визнано речовим доказом.
Слідчий вказує, що вилучений носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB має значення доказу у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим з метою запобігання його приховування, знищення, перетворення, відчуження, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
В судове засідання слідчий та власник майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 23.02.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0000199.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 25 лютого 2020 року слідчим у свідка ОСОБА_6 було вилучено носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB з відеозаписом обставин ДТП.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки він містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В той же час існує загроза приховування, знищення вилученого носія інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, оскільки інформація, яка на ньому міститься може встановлювати обставини ДТП, а власник вилученого носія є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження.
Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на носій інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, знищенню носія інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на носія інформації (карта пам`яті) «Micro SD» об`ємом 2 GB, який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України 4 березня 2020 року о 09 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1