У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівка Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 09 грудня 2013 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, який звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 15 вересня 2014 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Вироком Апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року засуджений за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 15 грудня 2014 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, який звільнений 19 лютого 2018 року по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Початок строку покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.
В провадженні вирішена доля речового доказу.
Крім цього, 11 січня 2019 pоку близько 00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Ентузіаст», поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_2 , який розташований по вул. Томилівська, 70-А, в м. Біла Церква, Київської області, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження навісного замка, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_2 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку ноутбука марки «Acer Aspire 7730G», - 1 шт. - вартістю 4533,33 грн.; перфоратора марки «FERM FBH-850», - 1 шт. - вартістю 550,81 грн.; відеореєстратора марки «Incar VR-X1W» - 1 шт. - вартістю 3335,66 грн. та саморобного підсилювача звуку, що матеріальної вартості для потерпілого не становить, після чого, з місця вчиненого злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 8419,80 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2019 року стосовно останнього змінити та призначити мінімальну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Так, захисник вважає, що вирок, ухвалений стосовно ОСОБА_6 , є незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене покарання є явно суворим та не відповідає особі обвинуваченого. Як зазначає сторона захисту, хоча судом і було враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше судимий, але в той же час поза увагою суду залишилось повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття у вчиненому злочині та сприяння органам правосуддя у встановленні істини у провадженні. Не було враховано і те, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, де тривалий час проживає з матір`ю та бабусею, які є пенсіонерами за віком, що ОСОБА_6 неофіційно працює, алкогольними напоями не зловживає.
Всі обставини в сукупності, як зазначає захисник ОСОБА_5 , дають підстави суду апеляційної інстанції для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , ніж призначене судом першої інстанції.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені у передбачений процесуальній спосіб.
Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у приміщення, вчинених повторно, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і захисник в апеляційній скарзі, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, а тому ці обставини колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, оскільки призначене обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції були враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що віднесений законом до тяжких злочинів, характер та ступінь його суспільної небезпеки, розмір завданої злочином шкоди.
Не залишилися поза увагою суду першої інстанції і дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі і після звільнення з місць позбавлення волі, через нетривалий проміжок часу знову вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що, на переконання суду, свідчить про його злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання ставати на шлях виправлення.
На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, визнано щире каяття та наявність тяжких захворювань.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 - є рецидив злочинів.
Судом першої інстанції був врахований і висновок відділу з питань пробації, відповідно до якого, з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, на переконання цього органу, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк становитиме небезпеку для суспільства.
Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції і призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції вказаного закону у виді 5 років позбавлення волі, яке, на переконання колегії суддів, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На правильність даних висновків суду першої інстанції не можуть вплинути доводи апеляційної скарги щодо спільного проживання з матір`ю та бабусею, які є пенсіонерами за віком, потребують догляду, оскільки, відповідно до довідки дільничного офіцера поліції Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 (а.п. 85), ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі останнього року проживає самостійно та характеризується посередньо.
Даних, які б підтверджували спільне мешкання обвинуваченого з родичами похилого віку та надання їм матеріальної допомоги апеляційна скарга не містить, як не навела обґрунтованих доводів та підтверджуючих документів в цій частині сторона захисту в суді апеляційної інстанції, з урахуванням і того, що, як зазначено в судовому рішення, обвинувачений ОСОБА_6 не працює.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо неофіційного працевлаштування обвинуваченого, колегія судді вважає неспроможними, оскільки на підтвердження цього факту матеріали провадження не містять будь-якої інформації.
Окремо слід зазначити і те, що хоча потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 цивільні позови у провадженні не заявлені, обвинуваченим ОСОБА_6 не були вжиті будь-які заходи по відшкодуванню матеріальних збитків, заподіяних внаслідок вчиненого ним кримінальних правопорушень.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку, що покарання за ч. 3 ст. 185 КК України саме у виді п`яти років позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та призначення його в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, як про це поставив питання в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 - колегія суддів не вбачає.
Будь-яких інших доводів на обґрунтування вимог щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 - не містить.
За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3