Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2433/19
Провадження № 1-кп/490/132/2019
У Х В А Л А

15 листопада 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 000004 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Криве Озеро, Кривоозерського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, є одруженим, має доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює менеджером на підприємстві "Магістраль Юг" мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 369-2 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні злочинів за таких обставин.

На початку січня 2019 року до ОСОБА_4 за допомогою з питання постановлення на військовий облік та отримання військового квитка у ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся ОСОБА_8 .
Користуючись можливістю впливу у питанні постановлення на військовий облік ОСОБА_9 та отриманні останнім відповідних документів про це у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 вирішив отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_8 за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 , які відповідно до пункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо прийняття позитивного рішення в інтересах ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 на початку січня 2019 року, більш точної дати у ході досудового розслідування встановити не представлялось можливим, запропонував ОСОБА_8 здійснити вплив на прийняття рішення військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення ОСОБА_8 на військовий облік та видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, за умови надання йому грошових коштів у сумі 300 доларів США, на що ОСОБА_8 погодився.
18.01.2019 приблизно о 16:40 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля торгового центру «Магелан», який розташований по проспекту Героїв України, 13в місті Миколаєві, діючи під контролем правоохоронних органів, на вимогу ОСОБА_4 , передав останньому грошові кошти у сумі 150 доларів США, що еквівалентно 4.165,5 гривень, в якості першого платежу за здійснення ним впливу на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення ОСОБА_8 на військовий облік та видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
30.01.2019 приблизно 14.30 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кафк «Фортуна», розташованому на території торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по проспекту Героїв України, 13 ві місті Миколаєві, діючи під контролем правоохоронних органів, на вимогу ОСОБА_4 , передав грошові кошти у сумі 150 доларів США, що еквівалентно 4.165,5 гривень, в якості чергового платежу за здійснення ним впливу на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення ОСОБА_8 на військовий облік та видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
Всього ж, ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 , передав останньому грошові кошти у сумі 300 доларів США, що еквівалентно 8.331 гривень, за здійснення ним впливу на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постановлення ОСОБА_8 на військовий облік та видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
Після одержання ОСОБА_4 від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 369-2 Кримінального Кодексу України - як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Під час досудового розслідування - 19 березня 2019 року - між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість та йому призначається покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання, пов`язані із розглядом угоди, суд дійшов такого.

І. Щодо можливості затвердження угоди судом.

Відповідно до частини 7 статті 474 Кримінального Процесуального Кодексу України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема, у разі, якщо:
1)умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним;
3)відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

1. В цьому випадку органами досудового розслідування та державним обвинуваченням дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 369-2 Кримінального Кодексу України.
Але з правильністю такої кваліфікації погодитись неможливо за такого.

По-переше, відповідно до статті 369-2 Кримінального Кодексу України відповідальність настає за зловживання впливом (властивістю, яку певна особа об`єктивно має стосовно іншої особи), як явища об`єктивної дійсності, на відповідних осіб, який він обіцяв використати чи фактично використав в обмін на неправомірну вигоду..
Про таке ж йдеться у роз`ясненнях, що містяться у пункті 281 Керівництва для законодавчих органів з втілення Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, що була ратифікована Законом України № 251-V від 18 жовтня 2006 року та підписана від імені України 11 грудня 2003 року в м. Меріда (Мексиканські Сполучені Штати), у яких підкреслено, що склад цього злочину відрізняється від складу злочину, передбаченого статтею 368 Кримінального Кодексу України лише тим, що в останньому випадку особа з метою отримання неправомірної вигоди використовує своє службове становище, а у випадку вчинення злочину, передбаченого статтею 369-2 - свій реальний чи удаваний вплив. Власно, діюче законодавство передбачає відповідальність за "trade influence" /дослівно - торгівля впливом/

В цьому ж випадку про наявність в ОСОБА_4 такого впливу, зокрема, будь-якої властивості в обвинувальному акті не йдеться взагалі; не зазначається у ньому й про те, чим саме (родинними стосунками, залежністю тощо) наявність в обвинуваченого такого впливу на будь-яких осіб зумовлена та у чому саме полягає стверджуваний вплив.

Посилання ж органів досудового розслідування та державного обвинувачення про умовляння за певних умов дійсно можуть свідчити про спосіб застосування впливу, але - лише за його фактичної наявності, про яку, як доведено вище, в обвинувальному акті взагалі не йдеться.

По-друге, стаття 369-2 Кримінального Кодексу України передбачає відповідальність за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.
При цьому у примітці до вказаної статті зазначається, особами, уповноваженими на виконання функції держави, є особи, визначені у пунктах 1-3 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".
Проте, з 01 червня 2016 року, тобто - до початку подій, про які йдеться в обвинуваченні, втратив чинність та не може застосовуватись. Пунктом 4 статті 3 Кримінального Кодексу України ж прямо заборонено використання кримінального закону за аналогією.

Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку угода була укладена за відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, та під час її укладення була допущена неправильна кваліфікація кримінального правопорушення.

2. Сам по собі ж факт укладання угоди за відсутності фактичних підстав для визнання винуватості свідчить про те, що укладання угоди не було добровільним.

Наведене у сукупності доводить, що підстави для затвердженні угоди наразі є відсутніми, отже - у її затвердженні суд має відмовити.

ІІ. Щодо подальшого руху справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України суд, відмовляючи у затвердженні угоди, має повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування.

Постанова № 13 Пленуму від 11 грудня 2015 року Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" /надалі - Постанови Пленуму/ вказує про те, що відмовляючи у затвердженні угоди, суд у деяких випадках може ухвалити про продовження судового розгляду у загальному порядку.

Але такі випадки наразі є відсутніми.

Так, як зазначено в абзаці 2 пункту 16 Постанови Пленуму суд має право призначити судовий розгляд у загальному порядку лише у разі, якщо до суду надійшов самий лише обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження. В цьому ж випадку угоду було укладено під час досудового розслідування, та вона надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

Далі, відповідно до підпункту "б" пункту 18 Постанови Пленуму суд має право призначити судовий у загальному порядку розгляд також у також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Проте, в цьому випадку судом встановлені хибність кваліфікації вчинених дій та неналежного викладення фабули обвинувачення, , отже - підстави вважати досудове розслідування закінченим наразі є відсутніми.
До того ж, під час підготовчого засідання від затвердження угоди прокурор не відмовлявся та про розгляд справи у загальному порядку не просив; окремий же розгляд питань про відмову у затвердженні угоди та про повернення обвинувального акту ані діючим законодавством, ані Постановою Пленуму не передбачений.
Отже, підстави для продовження розгляду цього кримінального провадження судом є відсутніми.

За такого це кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 474 - 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 000004 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 369-2 Кримінального Кодексу України.

Кримінальне провадження № 000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 369-2 Кримінального Кодексу України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =