Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3015/19
Провадження № 1-кп/553/317/2019
У Х В А Л А
Іменем України

28.12.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали кримінального провадження № 0000439 від 11.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України для розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки наявні ризики, передбачені у пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, без одночасного визначення розміру застави.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, проти клопотання прокурора заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, підтримував клопотання свого захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 підтримували клопотання прокурора, та в той же час просили відмовити у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_8 , який діє на підставі угоди з ОСОБА_9 в судовому засіданні заявив клопотання про залучення в якості потерпілої малолітньої доньки загиблого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в якості законного представника потерпілої її матір ОСОБА_9 .
Прокурор, потерпіла та її представник у судовому засіданні не заперечували щодо залучення в якості потерпілої малолітньої доньки загиблого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте заперечували про залучення в якості законного представника потерпілої її матір ОСОБА_9 посилаючись на те, що вона є свідком по справі.
Інші учасники судового процесу при вирішенні даного клопотання покладались на розсуд суду.
Також захисник-адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримував вказане клопотання захисника.
Прокурор заперечував щодо повернення обвинувального акту, просив суд призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 підтримували прокурора та заперечували щодо повернення обвинувального акта.
Адвокат ОСОБА_8 при призначенні вказаного кримінального провадження до судового розгляду покладався на розсуд суду.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, заслухавши клопотання, приходить до наступного.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, дію запобіжного заходу продовжено до 18:30 год. 29.12.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захистумає право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, враховує ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені прокурором та знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування, є актуальними для даного кримінального провадження, а саме:

-обвинувачений буде переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень, порушення встановленню обставин по кримінальному провадженні та розумності строків проведення судового розгляду, оскільки розуміє про тяжкість покарань, передбачених санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

-обвинувачений буде незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на його користь;

-обвинувачений буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він неодноразово був судимий за злочини різного ступеню тяжкості (у тому числі проти життя та здоров`я особи), ніде не працює, а також не має сталого джерела доходів, схильний до вчинення кримінально карних діянь проти життя та здоров`я особи.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, вчинений із застосуванням фізичного насильства, а також вчинений злочин привів до загибелі людини, відповідно до вимог ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати розмір застави при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без одночасного визначення розміру застави.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань «№23» Міністерства юстиції України, обставини які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вищевказаного запобіжного заходу не змінились, з метою запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без одночасного визначення розміру застави, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за необхідне у задоволенні вказаного клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 55 КПК України, визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 КПК України, якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.44 КПК України, як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.

Відповідно до ч. 6 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Враховуючи вищевикладене, з урахування клопотання адвоката ОСОБА_8 та доданих до нього додатків, думку учасників судового процесу, суд вважає на необхідне залучити до участі у справі в якості потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою загиблого ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, а крім того з врахуванням того, що остання є малолітньою, вважає за необхідне залучити до участі у справі в якості законного представника її матір ОСОБА_9 .

Як встановлено в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.121, ч.1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000439 свідчить про те, що він містить усі відомості, передбачені вищенаведеною нормою кримінального процесуального кодексу, в тому числі відомості та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відтак, суд приходить до переконливого висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000439 складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 і повернення обвинувального акту прокурору. Щодо інших доводів клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, то суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки можуть бути усунуті в ході розгляду даного кримінального провадження.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1,2 стаття 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, разом з тим, суд вважає за можливе призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.44, 55, 59, 177-178, 183, 197,291 ,314-316 КПК України,суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з15 год. 25 хв. 28 грудня 2019 року по 15 год. 25 хв. 26 лютого 2020 року включно, без одночасного визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.
Залучити до участі у справі в якості потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в якості законного представника потерпілої її матір ОСОБА_9 .
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Кримінальне провадження №0000439 від 11.05.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК Українипризначити до розгляду на 14 год. 30 хв. 03 січня 2020 року.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторони та інших учасників кримінального провадження.

Про день розгляду справи повідомити прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1