Справа № 610/3752/19
Провадження № 1-кп/610/89/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0000627 від 27.06.2019 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0000627 від 27.06.2019 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 26.06.2019 близько 17.00 год., перебуваючи на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , будучі в стані неосудності, тобто не маючи можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, стоячи позаду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїм обличчям до її спини, тримаючи пластмасовий віник у своїй руці, який саме під час досудового розслідування не встановлено, протиправно наніс останній три удари зверху пластмасовим віником в тім`яну ділянку голови, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 підтвердив, що наніс своїй матері ОСОБА_5 ззаду три удари пластмасовим віником, чим спричинив тілесні ушкодження, за вищевказаних обставин. Зазначив, що почав наносити удари своїй матері внаслідок її образ на його адресу.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що на початку літа, точну дату вона не пам`ятає, коли вона набирала воду на подвір`ї власного будинку, її син ОСОБА_6 без причини ззаду наніс їй три удари пластмасовим віником по голові. В неї пішла кров. Вона почала кричати і кликати на допомогу. Прибігла сусідка, яка викликала поліцію та швидку допомогу. Пластмасовий віник вона після цього спалила.

В судовому засідання прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , оскільки його психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та посилаючись на те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні 05.03.2020 клопотання підтримала, просила застосувати до її сина примусові заходи медичного характеру.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти застосування до її підзахисного ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, оскільки це призведе до його ізоляції від суспільства на невизначений строк, злочин під ознаки якого підпадає суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 є злочином невеликої тяжкості і не було доведено, що ОСОБА_6 становить загрозу як для себе так і для оточуючих.

Особа, щодо якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що почувається добре і не потребує ніякого лікування.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження надані у судовому засіданні прокурором, а саме:

- картку первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (запис № 4654 від 26.06.2019) згідно якого ОСОБА_9 повідомила, що 26.06.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , її сусідці ОСОБА_5 розбив голову син ОСОБА_6 ;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2019 відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 просила притягти її сина ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, оскільки останній 26.06.2019 наніс їй тілесні ушкодження;

- протокол огляду місця події від 08.07.2019 за адресою: АДРЕСА_1 та фототаблицю до нього;

- протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_5 від 15.07.2019 та за участю ОСОБА_6 від 01.08.2019 під час яких останні підтвердили раніше надані ними показання;

- висновки судово-медичних експертиз ОСОБА_5 № 12-14/300-БЛ/19 від 04.07.2019 та № 12-14/336-БЛ/19 від 19.07.2019 згідно яких у ОСОБА_5 мали місце дві забійні рани на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар. За ступенем тяжкості вищевказані забійні рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня). Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 можливо могли утворитися при обставинах вказаних в протоколі слідчого експерименту від 15.07.2019 за її участю;

суд дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з таких підстав.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 586 від 24.09.2019, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії, та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Як убачається з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

При визначенні виду і міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке в свою чергу, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного шизофреноподібного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, про що свідчить вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння відносно своєї матері. Відтак доводи сторони захисту про недоведеність загрози ОСОБА_6 для суспільства, суд відхиляє з зазначених підстав.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він не потребує лікування спростовуються вищевказаним висновком судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 убачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що підтверджується відповідними доказами по справі. Зазначені дії вчинені ОСОБА_6 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання та на даний час не видужав, що є підставою для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627 від 27.06.2019 за ч. 2 ст. 125 КК України, відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: