10.03.2020 Єдиний унікальний номер 204/1541/19
Провадження №1кп/205/772/20
Єд.унік.№204/1541/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за №0000249 від 05 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не засудженого, учня ПТУ№6 проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, 01 лютого 2019 року, близько 20 години 30 хвилин, знаходились на пішохідній доріжці біля Красногвардійського РАГСУ, який розташований по пр.Пушкіна 67, де побачили потерпілого ОСОБА_7 , який тримав в руках мобільний телефон, після чого у них виник злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день, близько 20 години 50 хвилин, діючи відкрито, із корисливих міркувань, за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до потерпілого та схопив його за капюшон, не даючи можливості піти, в той час як особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, наблизився до ОСОБА_7 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, наніс йому своєю рукою в область скроні, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на асфальтове покриття. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_6 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, в той момент коли потерпілий ОСОБА_7 впав на асфальтове покриття, продовжуючи застосовувати насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, стали наносити йому численні удари ногами по тулубу та верхнім кінцівкам, завдавши фізичного болю, після чого, діючи відкрито, із корисливих міркувань, заволоділи майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Iphone SE32 GB Space Gray» imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», вартістю 4516,67 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зникли, завдавши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаялися за вчинене та підтвердили суду, що дійсно він, разом з раніше знайомим ОСОБА_8 , 01 лютого 2019 року, при вказаних у обвинувальному акті обставинах, у зазначених місці та часі, із застосуванням насильства, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном «Iphone», вартістю 4516,67 грн., після чого з місця злочину зникли.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілого та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75, 104 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 572 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75, 104 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - не обирати.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон «Iphone SE32 GB Space Gray» imei 1: НОМЕР_1 , сірого кольору повернути ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон «Meizu m3 note» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходяться сім-карти «Водафон» та «Лайф» залишити у ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №19/12.1/119 від 18 лютого 2019 року в розмірі 572 гривні, а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 доходу або майна, достатнього для відшкодування витрат стягнути зазначену суму з ОСОБА_5 , яка є його законним представником.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1