ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участі прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіти середньої, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, судова колегія, -
09 червня 2018 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, знаходячись біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , під час сварки з раніше незнайомим ОСОБА_7 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, свідомо допускаючи їх настання, дістав ніж, яким наніс ОСОБА_7 декілька ударів ножем в область правого плеча, лівого бедра та в область грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи людини, спричинивши потерпілому, згідно висновку експерта №09-2993/2018 від 17.09.2018 наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото - різане поранення передньої черевної стінки з пошкодженням нижнього полюса селезінки, пасма великого сальника, діафрагми з проникненням в ліву плевральну порожнину.
Це поранення супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею та лівостороннім гемопневматораксом, дане поранення відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння. Колото-різане поранення правого плеча з пошкодженням м`яких тканин і кровотечею, непроникаюче колото-різане поранення правої пахової області, непроникаюче колото-різане поранення нижнього відділу грудини, непроникаюче колото-різане поранення в третьому міжребер`ї по передній паховій лінії зліва, непроникаюче колото-різане поранення лівої пахової області, непроникаюче колото-різане поранення сідничної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні.
Ці ушкодження утворилися від ударної травматичної дії (достатньої для формування вищевказаних ушкоджень) гострого предмету, який мав колюче - ріжучі властивості.:
Таким чином, виконавши усі дії, які вважав ОСОБА_6 необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому була своєчасно надана медична допомога.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що 09.06.2018 року приблизно о 03 год. 00 хв. йшли з товаришем ОСОБА_8 по вул. Пушкінській, м. Харкова і біля ресторану «Пушка» почали розгойдувати дерево - тую, при цьому обвинувачений дістав ніж і почав робити вигляд що ріже тую. В цей час до них підбіг ОСОБА_7 і почав ОСОБА_8 наносити руками удари по тілу. У той же момент підбігла ОСОБА_9 , схопила ззаду ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_6 впав і вдарився головою об асфальт, після того погано пам`ятає події, що відбувалися. Далі ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_6 по голові, зірвав з ОСОБА_6 рюкзак, який знаходився за спиною, ОСОБА_6 не виключає, що в його руках міг бути ніж довжиною леза 10 см., проте не пам`ятає наносив він удари ножем чи ні, вважає, що в подальшому при затриманні йому поклали в кишеню ніж поліцейські. ОСОБА_6 не пам`ятає що робив обома руками. Після цього разом з ОСОБА_8 покинули місце, чи залишився при ньому ніж в руках він не пам`ятає. В судовому засіданні ОСОБА_6 просив суд його виправдати за вказаним обвинуваченням.
Однак, незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- поясненнями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 08.06.2018 року він працював в ресторані «Пушка» Вийшов з роботи 03 год. - 00 хв. і побачив як біля ресторану ОСОБА_6 і ОСОБА_8 розгойдують дерево тую. Він закричав, що вони роблять. ОСОБА_8 пішов на нього. В цей час він побачив на землі лежить ОСОБА_9 , якою разом з ним працює, а зверху на ній ОСОБА_6 головою на її грудях. ОСОБА_7 , намагався затримати ОСОБА_6 , схопив за рюкзак, який виявився в його руках. ОСОБА_7 нахилився підняти ОСОБА_9 і в цей час ОСОБА_6 лівою рукою тримався за його ногу, а правою рукою наносив удари ножем три рази, в тому числі в сідницю, в плече. Коли ОСОБА_6 піднявся, то вдарив його ножем в грудну клітку. Усього ОСОБА_6 , заподіяв 7 ударів ножем. Після цього ОСОБА_6 пішов на нього з ножем і в цей час ОСОБА_7 побіг від нього по вул. Пушкінській м. Харкова. ОСОБА_10 , продовжував його переслідувати, далі через болі він не пам`ятає подій, що відбувалися.
- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що після закінчення робочого дня 08.06.2018 року, вона з співробітниками вийшла з роботи близько 03 год.00 хв. Поруч проходила компанія і двоє з компанії ОСОБА_6 і ОСОБА_8 почали розгойдувати з метою вирвати з землі дерево тую, яка росла біля ресторану. ОСОБА_7 пішов зробити їм зауваження і опинився між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_7 , В цей час ОСОБА_6 руками бив ОСОБА_7 по тілу. Дивлячись на це, ОСОБА_9 з розбігу стрибнула на ОСОБА_6 , він впав і потягнув її на себе. ОСОБА_6 лежав на ОСОБА_9 і почав підніматися, почалася бійка між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , вона почула крик ОСОБА_7 , який кричав, що його порізали. Вона бачила отблекс ножа у руках ОСОБА_6 . Свідок бачила як ОСОБА_6 лівою рукою хапався за ногу ОСОБА_7 , підтягувався і в цей час наносив удари правою рукою по тілу ОСОБА_7 , ОСОБА_7 побіг по вул. Пушкінській. за ним побіг ОСОБА_6 . Надалі вона бачила як ОСОБА_6 і ОСОБА_8 побігли в сторону.
- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він разом з ОСОБА_6 були на території ресторану «Пушка». Він з ОСОБА_6 підійшов до ялинки і стали її трусити. ОСОБА_7 підбіг до свідка і почав його бити. В цей час ОСОБА_6 почав битися з ОСОБА_7 . Приблизно через пару хвилин до свідка підбіг ОСОБА_6 і сказав « побігли звідси, я з ним побився, він походу зараз помре». Свідок не бачив моменту нанесення ударів ножа з боку ОСОБА_6 , але бачив ніж у ОСОБА_6 і свідку стало зрозуміло, що ОСОБА_6 вдарив ножем ОСОБА_7
- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона працює прибиральницею ресторану «Пушка».. Вона бачила як двоє молодих людей розгойдували дерево тую, розташовану біля ресторану. В цей час ОСОБА_9 стрибнула на ОСОБА_6 , вони впали. ОСОБА_12 почав її піднімати і закричав що його порізали. В руках у ОСОБА_6 був ніж, самих ударів свідок не бачила.
- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 проте, що вона працює адміністратором ресторану « Пушка » і бачила як була бійка між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і побачила як тримаючись за бік ОСОБА_7 біг вулицею, а за ним біг ОСОБА_6 , вона викликала швидку допомогу
- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює охоронцем, був виклик. Він побачив двох молодих людей і став кричати: «Стояти!», вони почали тікати, ОСОБА_6 кинув у свідка напилок, свідок наздогнав і затримав ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння.
- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка показала, що в момент конфлікту вона побачила ніж у руках ОСОБА_6 , яким він вдарив ОСОБА_7 вниз живота, вона побігла і стала кричати про допомогу.
- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка показала, що вона працює слідчим, 09.06.2018 року був виклик. Коли вона з`явилась, то побачила затриманого ОСОБА_6 , який добровільно видав ніж, рюкзак і сумку.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
- Протоколом огляду місця події від 09.06.2018 року, яким зафіксовано об`єкт - ділянка місцевості перед центральним входом до ресторану « Пушка» за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 91. На алеї напроти будинку №25 по вул. Пушкінській м. Харкова знаходяться серветки білого кольору з плямами бурого кольору.
- Протоколом огляду місця події від 09.06.2018 року, з якого вбачається, що при огляді ОСОБА_6 видав складний ніж, на якому виявлено нашарування бурого кольору, було вилучено, ніж, напилок, куртка, безпальцеві печатки.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2018 року, з якого вбачається. як ОСОБА_7 добровільно пояснив та показав про обставини 09.06.2018 року, як ОСОБА_6 спричинив удари ножем у ягодицю, у область плеча, у пахову область, в область грудної клітки.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09 червня 2018 року, в якому зафіксовано як свідок ОСОБА_11 впізнає ОСОБА_6 як особу, яка спричинила поранення ОСОБА_7
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09 червня 2018 року, в якому зафіксовано як свідок ОСОБА_9 впізнає ОСОБА_6 як особу, яка спричинила поранення ОСОБА_7
- Постановою про визнання предметів речовими доказами від 20.06.2018 року, якою визнано диск із записом телефонної розмови речовим доказом.
- Протоколом огляду предметів.
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, яким зафіксовано, як потерпілий ОСОБА_7 впізнає ОСОБА_6 , як особу, яка спричинила йому телесні ушкодження ножем.
- Висновком судово психіатричного експертизи № 530, в якому зазначено, що ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розлладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
- Проколом тимчасовго доступу до речей і документів від 24.07.2018 року, в якому зафіксовано ознайомлення та вилучення медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 4094 на 50 арк.
- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.10.2018 року, в якому зафіксовано, як свідок ОСОБА_8 впізнає розкладний ніж під №3 та повідомляє, що саме цей ніж перебував в руках у ОСОБА_6 09.06.2018 року поблизу кафе « Пушка» під час імітування спилювання ялинки.
- Постановою про визнання предметів речовими доказами від 27 червня 2018 року.
- Протоколом огляду тимчасового доступу до речей і документів від 09.07.2018 року, в якому зафіксовано про ознайомлення із медичною картою хворого ОСОБА_6
- Висновком експерта № 09-2524/2018 від 18.06.2018 року, згідно якого, у потерпілого ОСОБА_7 мало місце:
1. Проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пошкодженням нижнього полюса селезінки, пасма великого сальника, діафрагми з проникненням в ліву плевральну порожнину. Це поранення супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею та лівосторонній гемопневматораксом.
2. Колото-різане поранення правого плеча з пошкодженням м`який тканин і кровотечею
З. Непроникаюче колото-різане поранення правої пахвовій області.
4. Непроникаюче колото-різане поранення нижнього відділу грудини.
5. Непроникаюче колото-різане поранення в третьому міжребер`і про передній пахвовій лінії зліва.
6. Непроникаюче колото-різане поранення лівої пахової області.
7. Непроникаюче колото-різане поранення правої сідничної області.
Усі вказані колото-різані поранення у гр-на ОСОБА_7 утворилися від колюче-ріжучої дії гострого предмета, особливості якого в цих ушкодженнях не відобразилися.
За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки це тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя. (П.п.2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 від 17.01.1995 р МОЗ України»).
Всі непроникаючі колото-різані рани, які піддавалися хірургічній обробці накладанням швів за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоровя тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день), (згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95р.)
Характер та локалізація.тілесних ушкоджень у гр-на ОСОБА_7 не є типовими для самоспричинення.
- висновком експерта №09-2993/2018 від 09.06.2018 року, згідно якого, у потерпілого ОСОБА_7 мало місце наступні телесні ушкодження: згідно «Висновку експерта» № 09-2524/2018 у громадянина ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження:
- Проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пошкодженням нижнього полюса селезінки, пасма великого сальника, діафрагми з проникненням в ліву плевральну порожнину. Це поранення супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею та лівостороннім гемопневматораксом.
- Колото-різане поранення правого плеча з пошкодженням м`яких тканин і кровотече,
- Непроникаюче колото-різане поранення правої пахвовій області.
- Непроникаюче колото-різане поранення нижнього відділу грудини.
- Непроникаюче колото-різане поранення в третьому міжребер`ї по передній пахвовій лінії зліва.
- Непроникаюче колото-різане поранення лівої пахової області.
- Непроникаюче колото-різане поранення правої сідничної області.
4. /5./6. Ці ушкодження утворилися від ударної травматичної дії ( достатньої для формування вищевказаних ушкоджень) гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, але індивідуальні особливості цього предмету не відобразились в пошкодженні або відсутній їх опис у наданій медичній документації. Також слід відмітити, що встановлювання «...конструктивні особливості, матеріал, наявність забрудненості, його особливості...» не входить до компетенції судово-медичного експерта.
Виходячи із обєктивних судово-медичних даних, судити про послідовність утворення вищезазначених ушкоджень не є можливим, тому що вони могли утворитися у короткій проміжок часу між собою.
Встановлення «...наявність взаємного переміщення нападника та потерпілого...» не потребує спеціальних знань у галузі судово-медичної експертизи та встановлюється в рамках слідчо(розшукових)-оперативних заходів.
За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки це тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя. (П.п.2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 від 17.01.1995 р МОЗ України»).?
Всі непроникаючі колото-різані рани, які піддавалися хірургічній обробці накладанням швів за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоровя тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день), (згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95р.)
1. Покази потерпілого ОСОБА_17 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту від 07.09.2018 року, в цілому не суперечать обєктивним судово - медичним даним в частині терміну, локалізації, механізму спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень при заподіяні травматичних впливів 09.06.2018 року ножем?
2. У своїх показах ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту від 13.09.2018 року у статусі підозрюваного не розкриває конкретний механізм, кількість та спосіб спричинення тілесних ушкоджень, встановлених у гр. ОСОБА_7 , а також не вказує конкретні анатомічні ділянки, які піддавались травматизації.
Виходячи із вищевикладеного дати оцінку цім показам у судово-медичному відношенні не є можливим.
3./7. Для відповіді на питання №3 та №7 потрібно вказати уточнені (конкретні) умови (дані).
8. Вирішення питання про «самозахист» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як включає в себе юридичне поняття.
- Висновком експерта за № 09-2931/2018 від 10.09.2018 року, згідно якого на підставі даних судово - медичної експертизи за матеріалами справи гр. ОСОБА_6 , з урахуванням даних із наданої медичної документації, приходжу до наступних висновків:
1,2,3,4. Згідно медичної документації у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження:
-садна у ділянці правого та лівого колінних суглобів, у ділянці правого та лівого ліктьових суглобів, на правій та лівій кисті;
-множинні подряпин на передпліччях обох рук.
Садна утворились, вірогідніше за все, внаслідок дії тупих твердих предметів, за механізмом удару-тертя. Зазначені множинні подряпини на передпліччях обох рук утворились, вірогідніше за все, внаслідок предмету, що мав обмежену діючу поверхню.
Вказані тілесні ушкодження були отримані не пізніше дати встановлення у лікувальному закладі. Однак більш детально встановити індивідуальні особливості діючих предметів та давність утворення вказаних ушкоджень не є можливим у звязку з відсутністю опису їх морфологічних особливостей у наданій медичній документації.?
За ступенем тяжкості садна та множинні подряпини викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
Діагноз «Забій на правому плечі», що встановлений гр. ОСОБА_6 , не може бути прийнятий до уваги при встановленні ступеню тяжкості, так як встановлений на підставі субєктивних факторів та не підтверджується обєктивними судово-медичними даними - наявністю будь-яких ушкоджень (синець, садно, рана тощо) в цій ділянці (примітка до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
5.Вирішення питання про «самопричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як включає в себе юридичне поняття.
6.Будь-яких судово-медичних даних стосовно утворення тілесних ушкоджень в результаті падіння (неодноразових падінь) з висоти власного росту встановлено не було, у звязку з чим відповісти на дане питання ухвали не є можливим.
- Висновком експерта № 14/1298-Дм/18 від 05 липня 2018 року, в якому зазначено, що на рюкзаку, вилученому в ході огляду за адресою: АДРЕСА_4 , знайдена кров, походження якої від ОСОБА_7 не виключається.
- Висновком експерта № 14/1322 Дм/18 від 02 липня 2018 року, в якому зазначено, що на чоловічих кросівках вилучених 09.06.2018 року в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 наявності крові не встановлено.
- Висновком експерта № 14/1320 Дм/18 від 02 липня 2018 року в якому зазначено, що на брюках / об`єкти №№1, 4-6/, вилучених під час обшуку затриманого ОСОБА_6 знайдена кров походження якої від потерпілого ОСОБА_17 не виключається
-Висновком експерта 15№602-Дм/2018 р. від 02 липня 2018 року,
в якому зазначено, що при проведенні судово медичної експертизи розкладного ножу, вилученого під час огляду місця події 09.06.2018 року за адресою: м. Харків, вул. Сумська, №40, на клинку знайдені сліди крові людини, в якій виявлен антиген А, на клинку знайдені сліди крові людини, в якій виявлен антиген А. Таки чином, сліди крові могли походити від людини з групою крові А(!!) з ізогемаглютиніном анти В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_7
- Висновком експерта 15№603-Дм 2018 р. від 03 липня 2018 року, з якого вбачається, що при проведенні судово медичної експертизи напилку, вилученого під час огляду місця події 09.06.2018 року за адресою: м. Харків, вул. Сумська, №40, на робочій частині знайдені сліди крові людини, які могли походити від людини з групою крові А(!!) з ізогемаглютиніном анти В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_7 .
Судовою колегією встановлено, що відсутні будь-які законні підстави не довіряти показанням потерпілого та вказаних свідків стосовно того, що конфлікт відбувався саме між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого останньому були спричинені телесні ушкодження, оскільки вони логічні, послідовні та повністю узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом.
Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.
Відносно пояснень обвинуваченого, проте, що він не пом`ятає про події, то суд ставиться до них критично та розцінює, як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 , а також показами свідків ОСОБА_9 ОСОБА_11 , які в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_7 кричав, що його порізали, ОСОБА_6 почав догоняти потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_7 залишився живим, у зв`язку з тим, що йому була надана медична допомога, а ОСОБА_6 не міг продовжувати наносити удари, так як був затриманий.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 проте, що він впав, вдарився головою, а тому нічого не пом`ятає, то суд вважає надані доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснили, що конкретно ОСОБА_6 почав наносити удари ножем по тілу ОСОБА_7 , який намагався убігти, але ОСОБА_6 , почав його переслідувати, а після побіг в сторону з метою, щоб його не затримали.
Крім того, вказані доводи спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 розповів про механізм та кількість нанесених ударів ножем ОСОБА_6 по тілу потерпілого, що повністю узгоджується з висновками судово медичної експертизи № 09-2524/2018.
Доводи сторони захисту що до невірної кваліфікації кримінального правопорушення є не обґрунтованим та не спроможними оскільки:
Відповідно до ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Згідно з ч.2 ст.24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п.22 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2).
З огляду на сукупність наведених доказів, зокрема на дані висновків судово - медичних експертиз про характер та механізм заподіяння ушкодження, судова колегія дійшла висновку про те, що ОСОБА_6 після того як наніс телесні ушкодження ударами ножа в тому числі і у грудну клітку, потерпілий кричав, що він його підрізав і намагався бігти від ОСОБА_6 з метою уникнути від нього нападу, але ОСОБА_6 почав його переслідувати з ножем, але працівники охорони його затримали і він не зміг продовжувати наносити удари ножем по ОСОБА_7 . ОСОБА_6 не викликав швидку допомогу, ніяких зусиль не робив для того допомогти ОСОБА_7 відправити у лікарню. Свідку ОСОБА_8 . ОСОБА_18 сказав, що побігли звідси інакше ОСОБА_7 може померти.
Тому, враховуючи знаряддя злочину - ніж, кількість спричинених ударів ножем ОСОБА_6 по тілу ОСОБА_7 , поведінку ОСОБА_6 після спричинення ним ударів ножем ОСОБА_7 , не надання допомоги потерпілому, судова колегія вважає, що завдаючи кількість ударів ножем, у тому числі і удару ножем в грудну клітку, де знаходяться життєво-важливі органи, ОСОБА_6 мав намір умисно позбавити життя ОСОБА_7 , а саме усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді можливого настання смерті потерпілого і бажаючи настання цих наслідків, наніс удар в грудну клітину ОСОБА_7 , однак смерть потерпілого не настала, оскільки були викликана швидка медична допомога працівники ресторану « Пушка», яка доставили потерпілого до лікарні, де йому була проведена хірургічна операція.
Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця - настання смерті ОСОБА_7 проте цей злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, внаслідок своєчасного надання потерпілому медичної допомоги, затримання ОСОБА_6 працівниками охорони та позбавлення його можливості наносити в подальшому удари ножем ОСОБА_7 .
Доводи та клопотання захисника ОСОБА_6 що до можливості психічного захворювання обвинуваченого за рахунок заподіяння йому тілесних ушкоджень в момент конфлікту та можливості захворювання обвинуваченого ОСОБА_6 на іншу психічну хворобу після конфлікту спрямовані на штучне створювання тяганини по справі, не обґрунтовані оскільки у суду не викликають сумнівів висновки судово психіатричної експертизи що до обвинуваченого ОСОБА_6 та висновки судово медичної експертизи що до встановлення тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_6 , при цьому вищенаведені висновки є зрозумілими і не потребують ніяких роз`яснень та не викликають ніяких сумнівів, а тому всі доводи захисника що до призначення та проведення інших експертних досліджень як комплексних так і комісійних є безпідставними
Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України повністю доведено, згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України) та не вбачає підстав для іншої кваліфікації дій обвинуваченого.
Не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином дії ОСОБА_6 судова колегія кваліфікує за ч. 2 ст. 15, 1 ст. 115 КК України - тобто закінчений замах на умисне вбивство , тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині.
При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що він є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, не військовозобов`язаний, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше не судимий, відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 530, в якому зазначено, що ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розлладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 , судова колегія враховує те, що він вчинив замах на особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 12 КК України.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судовою колегією не встановлені.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судовою колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , можливо тільки в реальній ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього покарання у вигляді позбавлення волі, та вважає дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстави для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України у суду відсутні.
Строк покарання обвинуваченому необхідно відраховувати з дня його фактичного затримання, а саме з 09.06.2018 року згідно протоколу затримання особи.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, судова колегія, -
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховувати з дня його фактичного затримання - з 09.06.2018 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 09.06.2018 року по 16.03.2020 року включно.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.
Речові докази по кримінальному провадженню: диск із записом телефонної розмови зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Речові докази складний ніж, металевий напилок, сумку коричневого кольору, куртку шкіряну, печатки, джинси чорного кольору, футболку чорного кольору, пару кросівок, 2 паперові серветки знищити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3