пр. № 1-кп/759/440/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006712 від 17 вересня 2019 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який дітей не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 14 вересня 2019 року, приблизно о 21:45 години, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання біля квартири АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту з раніше знайомим сусідом ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, обома руками стиснутими в кулак наніс ОСОБА_6 удари в обличчя, штовхнув його об стіну, в результаті чого ОСОБА_6 впав на живіт. Після чого ОСОБА_3 сів на ОСОБА_6 та почав наносити удари в область потилиці та в ребра з правої сторони. В результаті чого ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини у вигляді перелому 9-го ребра справа зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесних ушкодженьсередньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, на строк понад 21 добу.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти нього в обвинувальному акті, не визнав в повному обсязі, зазначивши, що тілесних ушкоджень потерпілому не наносив. Суду показав, що потерпілий ОСОБА_8 є його сусідом по під`їзду. Раніше декілька разів, приблизно більше року тому, потерпілий звертався до нього з приводу гучної музики, після чого він вибачався та вимикав музику після 22:00 годин. Так, 14 вересня 2019 року у нього в квартирі грала музика з 18:00 до 21:20 годин, після чого зникло світло. Він вийшов у коридор та побачив, що світло є, увімкнув на щитку електрику та повернув напругу до своєї квартири, відкрив двері та став спостерігати. Уточнив, що після повернення напруги у його квартирі, він повернувся до коридору перевірити електрощит, чи не має проблем з загрузкою та чи не потрібно викликати електрика. Після чого, перебуваючи на порозі своєї квартири, побачив, як ОСОБА_8 направляється до його електричного щитка, а коли ОСОБА_9 побачив його, то підбіг, та у них розпочався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 казав йому, що він не має права слухати музику, що її гучність не повинна перевищувати автомобільний клаксон. Він дослухав його тираду та сказав, що його квартира шумоізольована гіпсокартоном, та ще не має 22:00 годин. Розмова була на підвищених тонах. Потерпілий сказав, що викликає поліцію, на що він відповів, щоб викликав. Він сказав ОСОБА_10 , що він не має права лізти до його щитка. ОСОБА_9 стояв до нього ніс до носа. Він побачив як кулак ОСОБА_11 став рухатися у напрямку його підборіддя, та оскільки він не мав змоги ухилитись від удару, тому обійняв ОСОБА_11 , обхвативши його руками зверхута вони деякий час перебували у такому положенні. Після чого вони втратили рівновагу та опинились на підлозі. Він був на правому боці, а ОСОБА_9 - на лівому, Він продовжував його тримати, та у нього не було вільних кінцівок для нанесення ударів, після цього їх розняв сусід ОСОБА_12 , який в цей час вийшов у коридор. Після цього він пішов додому та не знав, що приїжджала швидка та поліція. Музику він вимкнув. Оскільки він не бачив на ОСОБА_13 ніяких тілесних ушкоджень, та потерпілий також йому не наносив удари, тому не бачив причин викликати швидку допомогу. Конфлікт вважав не вагомим, тому поліціюне викликав. Після цього з потерпілим він не спілкувався, жодних тілесних ушкоджень на ньому не бачив, потерпілий при ньому на стан свого здоров`я не скаржився. Працівники поліції того вечора до нього не приходили. Всі ці події закінчились приблизно о 21:45 годин. З приводу неприємної розмови з консьєржем, він лише спитав у неї після цих подій, чи коректне надавати ключі від електрощита. Доповнив, що приблизно рік тому він домовився з сусідом ОСОБА_12 , у якого вдень спить маленька дитина, що не буде слухати музику з другою до шостої дня, тому пояснення потерпілого, що у нього весь день гучно грала музика, мало вірогідні. Просив суд його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується наступною сукупністю доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_14 є його сусідом та проживає на один поверх нижче від нього, стосунки до цих подій з ним були нормальнісусідські. Раніше, коли ОСОБА_15 включав музику дуже гучно, перші рази він дзвонив йому на мобільний телефон, після того, як він перестав брати слухавку, він змушений був спускатись до нього на третій поверх. З цього приводу він ходив до ОСОБА_16 разів 10, та все було нормально, ОСОБА_16 вибачався та вимикав музику, ніяких проблем з цього приводу у них не було. Так, 14 вересня, це була субота, приблизно з 11:00-12:00 годин дня у ОСОБА_15 в квартирі на повну потужність грала музика. Потім приблизно на час він відлучався з дому. До 21:30 годин він терпів, однак коли пора вже було відпочивати, він сказав дружині, що піде до ОСОБА_15 , щоб він вимкнув музику. Після цього він спустився на 3 поверх та приблизно 5 хвилин дзвонив у двері ОСОБА_15 , але їх ніхто не відчиняв, музика продовжувала грати. Після цього він спустився до консьєржа, ОСОБА_17 , сказав їй, що на третьому поверсі знову «дискотека» та попросив ключі від електрощита, оскільки не було можливості іншим чином вплинути на ОСОБА_15 . Крім цього, були такі випадки, коли ОСОБА_15 включав музику, а сам йшов по справах, тому він самостійно прийняв рішення взяти ключі та вимкнути струм. Після цього, піднявшись на третій поверх він вимкнув струм в електрощиту, спустився донизу, віддав ключі та піднявся до себе в квартиру. Як тільки він піднявся у квартиру, знову увімкнулась музика на повну потужність. Він сказав дружині, що піде знову. Спустившись на третій поверх, він побачив ОСОБА_15 на порозі його дверей, які були відчинені, та він вже чикав на нього, музика дуже гучно грала. Підійшовши до ОСОБА_15 він сказав, що вони домовлялись, що він не буде так гучно включати музику, на що ОСОБА_15 відповів, що ще не має 22:00 годин. Він сказав ОСОБА_15 , що згідно законодавства він не має права, навіть у день, слухати музику на таку потужність, не більше 45 децибел. На ці слова, без попередження, ОСОБА_15 почав наносити йому удару кулаком по обличчю. Уточнив, що при цьому він не намагався бити ОСОБА_15 , який почав наносити удари відразу після того, як він сказав про рівень шуму, який не повинен перевищувати гучності прогрівання двигуна автомобіля. В основному ОСОБА_15 наносив удари правою рукою, зверху вниз в нижню частину обличчя та голову, одразу він отримав приблизно 10-15 ударів. Після цього, під дією ударів його потіснило до стіни, ОСОБА_15 взяв його за голову та вдарив об стіну. Удар прийшовся на надбрівну дугу, після чого у нього з`явився сінець та пухлина на правій стороні скроні. Після цього йому було нанесено ОСОБА_15 ще близько 5-6 ударів. Він не встояв на ногах та впав на підлогу животом вниз. Лелет після цього ліг на нього зверху, оперся колінами та продовжив наносити удари кулаками рук. Удари ОСОБА_15 намагався нанести в тильну частину голови. Після чого він закрив голову руками, та ОСОБА_15 наніс удар з правої сторони по ребрах. В цей момент вийшов сусід ОСОБА_12 з третьої квартири та почав прохати ОСОБА_15 припинити побої,казав: « ОСОБА_16 , припини, ти бачив, він вже хрипить». На що ОСОБА_15 закричав: « ОСОБА_18 зараз з цим закінчу та візьмусь за тебе!». Лелет продовжив наносити удари, та це бачив ОСОБА_12 .Він не відтягував ОСОБА_15 , оскільки, як він розуміє, ОСОБА_12 його також боїться. Через деякий час ОСОБА_12 вдалось умовити ОСОБА_15 припинити побиття.Свідомість він не втрачав, однак погано себе почував після нанесених ударів. У нього були видимі тілесні ушкодження, крові не було. Обличчя було опухле, синці з`явились пізніше. Лелет наносив удари лише кулаками, ногами не бив. Він ОСОБА_15 не бив. Після чого він спустився вниз до консьєржа, повідомив, що його побили, та вони викликали наряд поліції. Наряд поліції прибув приблизно о дванадцятій годині ночі. Весь цей час він знаходився внизу у консьєржа ОСОБА_17 . яка подзвонила його дружині та вона також спустилась до низу. Після того, як прибув наряд поліції, вони записали його пояснення, та сказали що треба викликати швидку, тому що у нього можуть бути пошкодження внутрішніх органівта вони не можуть оцінити ступінь пошкоджень наглядно. Була викликана швидка, хто саме її викликав, він не пам`ятає,скоріш за все, консьєржка ОСОБА_19 . Швидка доставила його до лікарні м. Києваприблизно о першій годині ночі 15 вересня 2019 року, де йому зробили рентген, обслідували, після чого виявили перелом ребра, гематоми на печінці та обличчі. Він залишився на стаціонарне лікування, бо була підозра на розрив селезінки, а лікарі могли зробити дослідження лише у ранці в понеділок. Коли в понеділок були зроблені дослідження та не підтвердився розрив селезінки, він попросив головного лікаря відпустити його додому. З лікарні він виписався 16 вересня у понеділок. Йому пропонували залишитись, щоб дослідити ступінь пошкодження печінки, оскільки можливий був розрив гематоми, та прийшлось би робити операцію, але йому було важко там знаходитись, оскільки там лежать люди після аварій. Після того, як його виписали, 16 вересня він звернувся до Святошинського відділу поліції за місцем проживання. Після того як був призначений слідчий, він приніс йому всі оригінали медичних документів, в тому числі, рентген знімок, на підставі яких було проведено медичну експертизу. Ніяких письмових заяв про долучення матеріалів, він не писав. Оригінали медичних документів йому не повернули, вони залишились у слідчого. Направлення на судово-медичне дослідження слідчий йому надав після того, як його виписали з лікарні,16 або 17 числа. На досудовому розслідуванні, та під час слідчого експерименту, він надавав такі ж саме покази, які надав в суді. Після цих подій з обвинуваченим не розмовляв, ніяких вибачень ОСОБА_15 йому не приносив. Крім цього обвинувачений намагався тиснути на свідка. Він підходив до ОСОБА_17 з провокаційним питанням, чи не порушувала вона якість норми, оскільки вона надала йому ключі від електрощита, та вона може бути звільнена за це. З цим же питанням він підходив до другого консьєржа ОСОБА_20 , з включеною камерою на мобільному телефоні, питав про ОСОБА_21 . Майнових вимог до ОСОБА_15 не висуває, але хоче, щоб він відповів за свої дії. Просив суд застосувати до обвинуваченого іспитовий строк.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її чоловіком, з обвинуваченим ОСОБА_16 знайома як із сусідом, який проживає поверхом нижче, стосунків з ним у неї ніяких не було. ОСОБА_16 полюбляє вмикати гучно музику та піти з квартири. Бувало, вона зустрічала його на вулиці, а коли заходила додому то чула, що у нього грає музика. До цього інциденту чоловік ходив до ОСОБА_16 з приводу музики, та була домовленість, що о 22:00 годин музика припиняється. Цього разу, 14 вересня 2019 року, чоловік пішов раніше, оскільки це був вихідний день, та вони хотіли відпочити. Музика грала на всю гучність. ОСОБА_16 ні на дзвінок, ні на стук у двері не відреагував, тому її чоловік взяв у консьєржа ключі від щитової та вимкнув струм. Музика припинилась, та чоловік повернувся додому. Через пару хвилин музика знову увімкнулась та ОСОБА_23 знову пішов відразу на третій поверх. ЇЇ чоловік вперше спустився до обвинуваченого приблизно о 21:40 годин, вдруге чоловік спускався приблизно через 5 хвилин. Чоловік не повертався тривалий час, та їй зателефонувала з телефону консьєрж ОСОБА_24 та сказала, що його побили. Уточнила, що між тим, як чоловік вдруге вийшов до обвинуваченого, та тим, як вона дізналась, що його побили, пройшло приблизно 10-15 хвилин. Вона одразу спустилась до консьєржки, яка викликала поліцію ще до того, як вона спустилась. Вони почекали 15 хвилин та вже вона повторно зателефонувала до поліції, на що їй повідомили, що виклик зафіксовано, та щоб вони чекали. Музика після цього вже була вимкнута та вона бачила як обвинувачений приблизно о 23:00-23:30 годин вийшов з будинкута кудись пішов. При цьому він бачив, що вони сиділи у консьєржки. Поліція приїхала приблизно через годину. У чоловіка було видно тілесні ушкодження, а саме закривавлена права половина голови з великою гематомою. Поліцейські, які приїхали, не захотіли підніматись до обвинуваченого, лише сказали викликати швидку, яку викликала воназі стаціонарного телефону консьєржа. Коли приїхала швидка, чоловік казав, що йому важко дихати, він не може зігнутись та розігнутись. Обличчя було стесане, кров`яне. Його забрала швидка до травматології, вона також поїхала з ними. Йому зробили рентген, перевірили голову на струс мозку, якого не було, та зафіксували перелом ребра. Чоловік виписався з лікарні в понеділок, 16 вересня, та відразу поїхав писати заяву до поліції та знімати побої. Вона особисто не бачила, як чоловіку наносили удари, а бачила чоловіка безпосередньо після нанесення йому ударів. Потім чоловік їй розповідав, що обвинувачений одразу його штовхнув, а коли її чоловік впав, то обвинувачений намагався бити його по потилиці. Коли ОСОБА_23 закрив потилицю, ОСОБА_15 наніс йому удар вище печінки та зламав ребро. Скільки точно було нанесено ударів, він не знає. Додала, що сусід обвинуваченого - ОСОБА_12 знімає квартиру, та не хоче з ним зв`язуватись. Сусіди Лелета бояться. Коли вони попросили у консьєржа телефон свідка ОСОБА_12 з третьої квартири, ОСОБА_12 після цього перестав їздити ліфтом, почав спускатись по пожарних сходах, щоб його не застали та щоб не довелось пересікатись з консьєржем. Консьєрж не дала їм телефон, оскільки не знала його, однак після цього зустріла його, та він сказав, що не буде давати телефон та не буде свідчити у суді.
Показаннями свідка ОСОБА_25 , який суду пояснив, що обвинувачений є його сусідом по коридору, його квартира, в якій він проживаєприблизно 2,5 років, суміжна з квартирою ОСОБА_3 , стосунки з ним дружні, з потерпілим особисто не знайомий, ніяких відносин з ним не має. Лелет йому допомагав. Так, коли у нього пропадала вода, ОСОБА_15 набирав йому воду, коли продавало світло, він допомагав йому з лічильником. Лелет іноді гучно слухає музику, однак на його прохання він її вимикає. Так було більше 10 разів. В день подій, з 18:00 годин до 21:30 годин, він не звертав увагу, чи було щось чутно з квартири ОСОБА_15 , не пам`ятає, чи була в той день гучна музика. Так, приблизно о 21:30 годин, він виходив покурити у передбанник своєї квартири та побачив, як на підлозі лежать потерпілий та обвинувачений, які боролися. Як саме, відносно один одного вони знаходились, не пам`ятає. У них був якість конфлікт, але з приводу чого на той час, коли він вийшов, він не знав. Що відбувалось, чітко не пам`ятає. Вони друг за друга тримались.Хто був зверху, не пам`ятає. Вони вчепились один в одного, і він почав їх рознімати, казав, щоб вони зупинились. Вони щось казали, коли він їх рознімав, однак він не звернув увагу, що саме. Після того, як він їх розняв, вони щось між собою говорили, однак він не пам`ятає, що саме. Йому ніхто нічого не казав.Не пам`ятає, чи наносив ОСОБА_15 удари потерпілому. У ОСОБА_15 чи ОСОБА_26 він не бачив ніяких тілесних ушкоджень. Коли він їх розняв, постояв, доки вони не розійшлися, та пішов додому. Потерпілий пішов у бік ліфту, ОСОБА_15 пішов додому. Лелет після цього йому казав, що йому вимкнули світло, у зв`язку з чим у них виник конфлікт, у чому він полягав, він не знає. Уточнив, що світло у тамбурі є, однак зір у нього поганий, та при такому освітленні він не дуже добре бачить. Тиск на нього ніхто не здійснював.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_16 проживають в будинку, де вона працює диспетчером, ніяких відносин у неї з ними не має. Так, 14 вересня 2019 року, приблизно о 21:50-22:05 годин, до неї прийшов ОСОБА_9 та взяв ключі від електрощита. Музику вона не чула. Приблизно через 3-5 хвилинвін повернув їй ключи.В цей момент він був не побитий. Після цього, приблизно через 10 хвилин, приблизно о 22:00 годин, він вдруге прийшов до неї, але вже був побитий.З правого боку на обличчі у нього була садна, він дуже тяжко дихав. Вона не пам`ятає, чи бачила на ньому речовину бурого кольору, оскільки розхвилювалась та почала викликати поліцію. Потерпілий при цьому подробицьне розповідав. Він казав, що спускався до ОСОБА_16 та у нього з ним відбувся конфлікт. ОСОБА_9 казав, що у ОСОБА_16 була гучна музика та він хотів попросити ОСОБА_16 зробити тихіше, та вона не знає, що відбулось, але вони побились. Уточнила, що вона знаходилась на першому поверсі, події відбувались на 3 поверсі, вона нічого не чула та особисто не бачила, щоб ОСОБА_16 бив ОСОБА_11 . Дружина ОСОБА_11 спустилась до них та вони сиділи та чекали поліцію. Приблизно о нуль годин - початок першого, приїхала поліція. Чи піднімались працівники поліції до ОСОБА_16 , вона не знає. Поліція роз`їхалась, а ОСОБА_11 та ОСОБА_28 забрали у лікарню. Додала, що після цієї події, приблизно через тиждень-два, до неї пару разів підходив ОСОБА_16 та на підвищених тонах питав, чому вона дає ключі, та ще щось питав.
Іншими, дослідженими судом, письмовими доказами та висновком експерта.
Так, згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, прийнята усна заява від ОСОБА_6 про те, що 14 вересня 2019 року о 21:45 год. сусід з квартири АДРЕСА_4 наніс тілесні ушкодження, яка зареєстрована в журналі ЄО Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві 16 вересня 2019 року під номером 75082. За даною заявою 17 вересня 2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, присвоєно номер кримінальному провадженню 0006712.
(а.с.47-49)
Згідно копії виписки із медичної карти ОСОБА_6 № 1196, виданоїКиївською міською клінічною лікарнею № 17, завіреною слідчим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_29 та скріпленою печаткою Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, останній поступив у відділення по швидкій допомозі 15 вересня 2019 року та виписаний 16 вересня 2019 року, діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій м`яких тканин голови, перелом 9-го ребра справа. Також було проведено обстеження: 15.09.2019 року - рентгенографія органів грудної порожнини та у висновку зазначено: «Легені розправлені, гіповентиляція справа, середостіння не розширене, діафрагма чітка, синуси вільні, перелом 9-го ребра справа. нижньою частки»: 16.09.2019 року ультразвукове дослідження органів черевної та плевральних порожнин та у висновку зазначено: «Вільної рідини не виявлено, в проекції 5-го сегменту печінки визначається овальне гипоехогенне утворення до 1,8 см в діаметрі (гематома під питанням), інших травматичних змін не виявлено».
(а.с.58)
Згідно копії медичної картки стаціонарного хворого № 2863/1196, виданої Київською міською клінічною лікарнею № 17, завіреною слідчим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_29 та скріпленою печаткою Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, ОСОБА_6 був доставлений швидкою медичною допомогою 15.09.2019 року о 01:00 год. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій м`яких тканин голови, перелом 9-го ребра справа.
(а.с.52-66)
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1910-2019 від 22.10.2019 року, яка була проведена на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2019 року, дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 14.09.2019 року о 23:53 год. у ОСОБА_6 мала місце закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 9-го ребра справа зі зміщенням уламків. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно травмуючою дією тупого предмета, могло утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 14.09.2019 року не виключено у спосіб, на який вказує потерпілий ОСОБА_6 під час допиту та проведення слідчого експерименту від 27.09.2019 року. Морфологічні властивості виявленого перелому дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки так і відновлення функції грудної клітки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому вказана закрита травма грудної клітки за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно до п. п. 2.2.1/в та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року , погоджених з міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.
(а.с.76-80)
Дослідивши докази по кримінальному провадженню як окремо, так і у їх сукупності, у суду немає підстав сумніватися у показаннях потерпілого ОСОБА_6 , даних ним в суді, оскільки його показання є логічно послідовними, будь-яких суперечностей не містять, та повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_25 , який підтвердив, що ОСОБА_3 дійсно іноді гучно слухає музику, в день події приблизно о 21:30 год. безпосередньо побачив, як між обвинуваченим та потерпілим був конфлікт, вони лежали на підлозі біля квартири обвинуваченого, вчепились один в одного та боролися, після чого він їх розняв. І хоча він не бачив тілесних ушкоджень у потерпілого, однак суду уточнив, що зір у нього поганий, та при такому освітленні, яке було на тому місці, він не дуже добре міг бачити. Тому в цій частині показань свідка ОСОБА_25 суд відноситься критично. Крім того до показань свідка ОСОБА_25 про те, що він не бачив та не пам`ятає, чи наносив ОСОБА_3 удари потерпілому ОСОБА_6 , суд також відноситься критично, оскільки ОСОБА_25 з потерпілим був не знайомий, але є найближчим сусідом ОСОБА_3 , має з ним дружні стосунки та пояснював у суді, що ОСОБА_3 неодноразово йому допомагав з різних проблем. Також потерпілий вказував, що коли ОСОБА_25 умовляв ОСОБА_3 зупинитися, він продовжив наносити йому удари, та це безпосередньо бачив ОСОБА_25 . При цьому є незрозумілим, чому ОСОБА_25 рознімав обвинуваченого та потерпілого, якщо при цьому конфлікті не наносилися удари.
Крім того, як обвинувачений, так і потерпілий, суду пояснювали, що раніше у них виникали конфлікти з приводу гучної музики, але вони вирішували їх мирно та стосунки були нормальні, тому суд вважає, що у потерпілого ОСОБА_6 немає підстав для обмови обвинуваченого. Крім того потерпілий вказав, що обвинувачений повинен відповісти за свої дії, але просив суд застосувати до нього іспитовий строк, що свідчить про те, що потерпілого не переслідує жага помститися обвинуваченому.
Судом були проаналізовані показання обвинуваченого щодо його непричетності до завдання потерпілому тілесних ушкоджень, які спростовуються сукупністю доказів, що були досліджені в суді, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який послідовно розповів про обставини вчинення щодо нього злочину, показаннями свідка ОСОБА_25 , показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_27 , які суду пояснювали, що ОСОБА_6 , до того як зустрівся з ОСОБА_3 , не мав тілесних ушкоджень, а після спілкування з ОСОБА_3 , вони бачили на обличчі ОСОБА_6 тілесні ушкодження та пояснювали, що йому було тяжко дихати.
Суд також вважає, що будь-яка інша особа не могла 14.09.2019 року в період з 21.30 год. та до приїзду швидкою причинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, оскільки, в проміжок часу, коли потерпілий брав ключі від щітка, будь-яких ушкоджень у нього не було, та після зустрічі з сусідом ОСОБА_3 , потерпілий спустився вниз до консьєржки, де весь час чекав поліцію і швидку та нікуди не відлучався.
Щодо заяви захисника про недопустимість копій медичної документації на ім`я ОСОБА_6 та висновку судово-медичної експертизи № 042-1910-2019 від 22.10.2019 року, то суд вважає наступне.
Як зазначено в постанові Верховного суду від 23 січня 2020 року у справі № 457/1485/13-к (провадження № 51-4881км19), критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК України містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК України мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК України порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій). Отже, допустимість доказів як ознака їх якості визначається нормами кримінального процесуального закону. При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу.
Так, частиною 2 статті 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є, в тому числі, документи.
Згідно ст. 99 КПК України,документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).
Таким чином, медична документація на ім`я ОСОБА_6 в розумінні ст. 99 КПК України є документом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Як показав суду потерпілий, він після визначення слідчого у кримінальному провадженні добровільно надав йому всі оригінали медичної документації, тому суд вважає, що у слідчого не було необхідності застосовувати процедуру тимчасового доступу, як зазначив захисник. При цьому нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачено, що потерпілий повинен обов`язково подавати письмову заяву про надання доказів.
Медична документація на ім`я потерпілого ОСОБА_6 є його власністю, тому суд вважає, що долучення до матеріалів кримінального провадження саме оригіналів медичної документації, могло порушити право власності потерпілого, який надав оригінали медичної документації для проведення експертизи. Слідчим було зроблено копії медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , які ним були завірені та скріплені печаткою органу досудового розслідування. Зазначені копії відповідно до ст. 290 КПК України були відкриті стороні захисту, про що заперечень не було. Крім того, стороною захисту при дослідженні судом всіх наданих доказів, в тому числі, копій медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , не заявлялося клопотання про огляд у судовому засіданні оригіналів медичної документації на ім`я ОСОБА_6 . Так само не було заявлено такого клопотання й на стадії досудового розслідування та при наданні доступу до матеріалів кримінального провадження. Хоча згідно протоколу про надання доступу до матеріалів кримінального провадження від 25.10.2019 року стороною захисту було зроблено деякі зауваження, що захиснику та обвинуваченому не було надано будь-які речові докази або їх частини, відеозапис, в тому числі як додаток до протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого. Тому суд, ухвалою, занесеною в журнал судового засідання, визнав відеозапис, як додаток до протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого, недопустимим доказом та відмовив у його долученні до матеріалів кримінального провадження, оскільки він не був відкритий стороні захисту відповідно до ст. 290 КПК України.
Суд не бере до уваги протокол слідчого експерименту за участю потерпілого (а.с.68-71) , оскільки останній складений, всупереч вимогам ст. 223 КПК України, без присутності понятих.
Однак, суд вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 042-1910-2019 від 22.10.2019 року є належним та допустимим доказом, оскільки експертиза була проведена на підставі ухвали слідчого судді, з дослідженням експертом не тільки протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, який суд визнав недопустимим, а й дослідженням протоколу допиту потерпілого, який суду надав аналогічні покази, про що зазначив у судовому засіданні, доказів іншого суду надано не було. Крім того судово-медичним експертом також досліджувались оригінали медичної документації потерпілого ОСОБА_6 , копії яких суд визнав допустимим доказом.
Посилання захисника про те, що протокол прийняття зави про кримінальне правопорушення від 16.09.2019 року є недопустими доказом, оскільки незрозуміло, яка уповноважена особа прийняла таку заяву спростовується тим, що відповідно до ст. 60 КПК України заявник звертається із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, а не конкретної особи. Заява потерпілого була зареєстрована в журналі ЄО Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві 16 вересня 2019 року під номером 75082. Інші статті, на які захисник посилався як на підставу визнання цього протоколу недопустимим, а саме статті 104 та 214 КПК України регулюють питання змісту протоколу, яким фіксується кримінальне провадження та початок досудового розслідування. На стадії подання заяви про вчинення кримінального правопорушення кримінальне провадження ще не розпочато, тому підстав для визнання протоколуприйняття зави про кримінальне правопорушення від 16.09.2019 року з цих підстав є недоречним. Щодо виправлення у протоколі дати його складання на 16 вересня, то з урахуванням можливості усунути у судовому засіданні цю неточність, а саме з урахуванням показань потерпілого про те, що він звернувся до Святошинського управління поліції саме 16 вересня 2019 року, одразу після того як його виписали з лікарні, та даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному кримінальному провадженню, згідно якого заява від потерпілого надійшла саме 16 вересня 2019 року, даний протокол не може бути визнаний недопустимим. При цьому, хоча подія злочину мала місце 14 вересня 2019 року, однак потерпілий не мав об`єктивної можливості звернутися з заявою до правоохоронних органів раніше, оскільки одразу після вчинення щодо нього злочину він почував себе погано та був доставлений швидкою каретою медичної допомоги до лікарні, з якої виписався лише 16 вересня 2019 року.
Направлення на судово-медичне обстеження, яке міститься в матеріалах кримінального провадження суд вважає неналежним доказом, оскільки воно ні прямо, ні опосередковано не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, оскільки потерпілий не обстежувався судово-медичним експертом та експертиза була проведена на підставі медичної документації щодо потерпілого.
Процесуальні порушення, які були допущені стороною обвинувачення у протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 25.10.2019 року щодо не зазначення найменування матеріалів досудового розслідування, до яких прокурор надав доступ, жодним чином не спростовують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення щодо потерпілого, в якому він обвинувачується.
Таким чином, суд вважає, що позиція, зайнята обвинуваченим в суді, є способом обраного ним захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Оцінивши досліджені судом докази у їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, та кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як вчиненняумисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який неодружений, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставини, які пом`якшують покарання або обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені.
Згідно досудової доповіді органу з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Орган пробації вважав доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
При цьому, враховуючи досудову доповідь органу з питань пробації про доцільність звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, та аналогічної думки потерпілого, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого у відповідності зі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що контроль за виправленням обвинуваченого з боку органу пробації є необхідним, а також вважає, що з урахуванням викладених вище обставин обвинувачений зобов`язаний попросити в усній формі пробачення у потерпілого.
При цьому суд вважає, що покладення на обвинуваченого обов`язків, які зазначені в досудовій доповіді, а саме працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, жодним чином не вплине на виправлення обвинуваченого, оскільки ним вчинене некорисливий злочин, який взагалі не пов`язаний з наявністю у обвинуваченого офіційної роботи, а також у досудовій доповіді не зазначено, в чому саме будуть полягати заходи, передбачені пробаційною програмою щодо обвинуваченого.
Оскільки суд звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, та обвинувачений виконував покладені на нього нормами Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, суд вважає, що немає необхідності у обранні обвинуваченому запобіжного заходу.
Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, у зв`язку із чим з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати з проведення судово-медичної експертизи № 042-1910-2019 від 22.10.2019 року у розмірі 1796 грн. 90 коп.
Керуючись ст. 124, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватиму пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- попросити в усній формі пробачення у потерпілого ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведення судово-медичної експертизи № 042-1910-2019 від 22.10.2019 року у розмірі 1796 грн. 90 коп.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1