Справа № 703/1097/20

УХВАЛА
14 квітня 2020 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Сміла клопотання слідчого СВ Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту, -
встановив:
Слідчий СВ Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: трьох пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору; дитячого пеналу, пластикової картки «Спартак», пластикової трубки синього кольору, канцелярської ручки чорного кольору на яких виявлено нашарування речовини білого кольору.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, 04 квітня 2020 року близько 09 год. 31 хв. на автодорозі Київ-Знам`янка, що в адміністративних межах м. Сміла Черкаської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 в середині якого під час поверхневого огляду виявлено три пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору ззовні схожу на «амфетамін», яку зберігав гр. ОСОБА_4 , без мети збуту.
Під час проведення огляду місця події 04 квітня 2020 року на автодорозі Київ-Знам`янка, що в адміністративних межах м. Сміла Черкаської області виявлено і вилучено три пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору, дитячий пенал, пластикову картку «Спартак», пластикову трубку синього кольору, канцелярську ручку чорного кольору на яких виявлено нашарування речовини білого кольору, мобільні телефони марки «Samsung», «Xiaomi», «Nokia», автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Слідчий вказує, що вищевказані речі і предмети, являються речовими доказами, так як зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, необхідні для проведення ряду судових експертиз з метою встановлення особи причетної до злочину, необхідно забезпечити їх збереження та унеможливити їх знищення, виникла необхідність накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду місця події для забезпечення збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
В судовому засіданні слідчий СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Заслухавчши слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, а саме: три пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору; дитячий пенал, пластикова картка «Спартак», пластикова трубка синього кольору, канцелярська ручка чорного кольору на яких виявлено нашарування речовини білого кольору, відповідають критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ч.5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей вилучених з обігу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 233, 234, 237, 372 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту, задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: три пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору; дитячий пенал, пластикову картку «Спартак», пластикову трубку синього кольору, канцелярську ручку чорного кольору на яких виявлено нашарування речовини білого кольору, що вилучені під час проведення огляду місця події 04 квітня 2020 року на автодорозі Київ-Знам`янка в адміністративних межах м. Сміла Черкаської області.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала в частині накладенні арешту на майно може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи Апеляційним судом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1