ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/99/20 Справа № 691/341/16-к Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
за участю прокурораОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

представника потерпілої ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Городище Черкаської області, українця, громадянина

України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні

малолітню дитину, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

До вступу вироку в законну силу, заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 вирішено не обирати.

Звільнено ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 у відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог та стягненні процесуальних витрат, відмовлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_10 , 20.12.2015, близько 12 год. 40 хв., знаходячись біля домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_13 , чим спричинив останній перелом першого зуба верхньої щелепи зліва, крововилив слизової оболонки верхньої губи, які, відповідно до висновку експерта № 135 від 04.02.2016, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просив вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14.03.2019 скасувати, а дане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Поновити судове слідство, допитати свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та призначити повторну судово-медичну експертизу ОСОБА_13 ..

В обґрунтування доводів апеляції вказує, що згідно ст.ст. 409, 411, 413 КПК України вирок ухвалено при невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли вплинути на його висновки, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито; неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку і закриття кримінального провадження.

Зазначає, що в основу обвинувачення прокурором покладені, а судом взяті до уваги покази зацікавлених осіб, а саме: матері та брата потерпілої, а судове рішення не відображає наявності у матеріалах кримінального провадження доказів того, що матір потерпілої ОСОБА_13 - ОСОБА_19 притягнуто до кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ст. 122 КК України по даним подіям кримінального правопорушення.

На думку обвинуваченого, переконливими є аргументи членів слідчо-оперативної групи Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , що потерпіла на фізичний стан не жалілася, губи не були пошкодженими або з ознаками припухлості слизової оболонки ротової порожнини та ясен; на обличчі пошкоджень не було і медичної допомоги не потребувала та не наполягала на її отриманні.

Також судом не враховано обставин того, що на освідування до експерта потерпіла звернулась через 2 дні, що суттєво впливає на його висновки і свідчить про помилки предмета і меж доказування, тобто містить ознаки неповноти судового розгляду. Зазначає, що протягом 2-х днів до освідування можна не лише зазнати травм зубів, а й отримати інші тілесні ушкодження будь-якого характеру. Крім того, згідно записів лікаря-стоматолога ОСОБА_21 від 17.04.2010 при огляді у ОСОБА_13 виявлено пошкодження переднього зліва зубу верхньої щелепи карієсом, який і без лікування міг зламатись, однак суд не взяв цей доказ до уваги. Згідно висновку судово-медичного експерта у потерпілої мається травматичний перелом першого зуба верхньої щелепи зліва і з його свідчень зуб не може використовуватись. Тобто, удар мав місце, але ким, судом не встановлено.

Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені істотні суперечності щодо характеру пошкодження зуба та не усунув їх шляхом призначення повторної судово-медичної експертизи, а відмовив у її проведенні.

Вказує, що матеріали кримінального провадження містять суперечності, які не усунені судом першої інстанції, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вирок суду щодо вирішальних фактів є нечіткий, неповний та містить суперечності. Для ухвалення вироку було недостатньо доказів та не було жодних фактів про спричинення ОСОБА_10 ушкоджень зубу потерпілої, який на день ухвалення судового рішення знаходиться на місці, без будь-якого перелому його кореня, тобто існує значне протиріччя між підставами для ухвалення рішення та матеріалами справи, а тому виникли значні сумніви щодо правильності фактів, які покладені в основу вироку про винуватість ОСОБА_10 ..

Прокурор відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині стягнення на користь потерпілої ОСОБА_13 процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, понесених потерпілою. Просила стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 процесуальні витрати, пов`язані з оплатою витрат на правову допомогу в сумі 13 000 грн.. В іншій частині просила вирок залишити без змін.

Вказує, що суд першої інстанції при вирішенні питання про витрати на правову допомогу всупереч підтвердженому факту того, що потерпіла ОСОБА_13 понесла процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн., помилково застосував положення ст. 137 ЦПК України та відмовив у їх стягненні, адже вказана норма регулює питання компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, а витрати на послуги адвоката, які були понесені у кримінальних провадженнях, регулюються КПК України.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження наявні договір, укладений між потерпілою ОСОБА_13 та адвокатом ОСОБА_22 , а також копія свідоцтва ОСОБА_22 про право на заняття адвокатською діяльністю, а судом достовірно установлено, що потерпіла ОСОБА_13 понесла процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру, згідно якої потерпіла ОСОБА_13 за надання адвокатом правової допомоги, сплатила останньому відповідну суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, фактичні витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 в силу вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_10 , натомість просила задовольнити її апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку представника потерпілої ОСОБА_12 , який підтримав думку прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.125 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується:

- даними показів обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що вони зі ОСОБА_13 розлучилися 23.08.2015. Він зібрався та поїхав до батьків. 01.09.2015 він зателефонував до потерпілої та попросив, щоб вона віддала його речі, оскільки йому необхідно було виходити на роботу. Декілька разів вони розмовляли по телефону та домовлялись про зустріч, але вони не відбувались. Останнього разу вони домовились, що він приїде за речами 20.12.2015. З метою надання допомоги по перевезенню речей, він попросив ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приїхати на своїх автомобілях та допомогти йому в цьому. 20.12.2015, біля 12.40 години, вони зустрілися на площі Миру та всі разом поїхали на вул. Гайдара, 7. По приїзду, він з ОСОБА_16 зайшли до двору, а ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з сином ОСОБА_23 залишились біля двору. Таку кількість знайомих, він взяв із собою з метою запобігання будь-яких провокацій зі сторони ОСОБА_13 і її родини та зі своєї сторони, а також щоб вони допомогли завантажити речі і, в разі виникнення будь-яких конфліктів, були свідками подій. В дворі знаходилась ОСОБА_19 та ОСОБА_24 . ОСОБА_19 запитала, чому він приїхав та почала його ображати. Він покликав з будинку ОСОБА_13 , яка запросила його до кухні та запитала, що він хоче, на що він повідомив, що приїхав за речами, серед яких телевізор та тюнер. ОСОБА_13 не заперечувала і він пішов до кімнати ОСОБА_24 забирати телевізор. Коли від`єднував тюнер, ОСОБА_19 дала йому ляпас та вдарила в груди, сказавши, що телевізор і тюнер залишаться. Проте, він телевізор із тюнером виніс на подвір`я, де, разом із ОСОБА_16 завантажив до автомобіля. Після цього, він з хлопцями забирали речі з гаража, а ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 ображали його і його нинішню дружину. На його думку, вони провокували, щоб він вдарив когось із них. Забравши запасні частини до автомобіля та інші речі, дублянку, яку винесла ОСОБА_19 з будинку, він пішов до вольєра, щоб забрати собаку. Коли зайшов до вольєру, ОСОБА_25 його закрила там і почала відрізком арматури бити по вольєру, з метою перешкодити йому забрати собаку. При цьому, один удар прийшовся йому по руці, коли він відкривав засов на вході до вольєру. ОСОБА_15 кричав ОСОБА_25 , щоб та зупинилась, а йому щоб він кинув собаку та їхав звідси. Проте, він забрав собаку та посадив її у свій автомобіль, при цьому, закривши передні та задні двері з правої сторони автомобіля. В цей час, ОСОБА_24 підбіг з лівої сторони автомобіля та витягнув ключі з замка запалювання. Коли він почав наближатися до ОСОБА_24 , останній перекинув ключі ОСОБА_13 і він побіг до неї, щоб забрати ключі. А та, в свою чергу, кинула ключі ОСОБА_19 , при цьому, на його думку, можливо навмисно, а можливо і ні, нанесла йому удар. Він побіг до ОСОБА_19 , яка знову перекинула ключі. І так три рази він був змушений бігати навколо автомобіля між ОСОБА_13 , ОСОБА_24 та ОСОБА_19 . Коли останній раз підбіг до ОСОБА_19 та хотів підняти ключі, які вона не впіймала, вона вдарила його двома руками у груди, від чого він присів, відчувши біль та, відразу, отримав ще один удар по шиї. Забравши ключі, сів до автомобіля та поїхав. Інші хлопці залишались ще біля двору. За час спільного проживання, ОСОБА_13 та її родичі, з приводу його негативної поведінки в сім`ї, із заявами до правоохоронних органів не зверталась. Ціль цієї справи звільнити його з роботи. 20.12.2015 ОСОБА_13 зверталася до відділу поліції з повідомленням про вчинений ним конфлікт. Слідчо-оперативна група, що виїжджала, тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не виявила та остання не зверталася до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи відносно нього. Того дня він не міг спричинити кому-небудь із учасників конфлікту тілесні ушкодження, оскільки менше ніж на 0,5 м ні до кого не підходив. Пояснення ОСОБА_13 , ОСОБА_24 та ОСОБА_19 не правдиві. Він звертався з листами та з заявами до районного відділу освіти, районної адміністрації та до керівництва ліцею з повідомленням та з проханнями відчислити ОСОБА_24 з навчального закладу, оскільки останній також брав участь у його побитті 20.12.2015. Щодо зуба ОСОБА_13 , то він, на протязі майже восьми років, був почорнілим, проте ОСОБА_13 його не лікувала, а зверталася до стоматологів з приводу лікування інших зубів. Цивільний позов не визнав;

- даними показів потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що 24.08.2015 вони з ОСОБА_10 розлучилися. Періодично він телефонував, що забере речі. Вона сказала, щоб приїздив 20.12.2015 в 12.30 годині, вона була вдома. Він зайшов у хату у кімнату сина, забрав телевізор, шукав щось у її спальній кімнаті. Телевізор і тюнер відніс у автомобіль, допомагав ОСОБА_16 . Взагалі речі забирали вчотирьох, сина ОСОБА_15 вона не бачила. Вона вийшла з будинку, він з хлопцями почав виносити з гаража свої речі. Потім бігав по двору, хотів індиків забрати, потім порося. Вона пішла в хату та викликала поліцію. Коли вийшла з будинку, ОСОБА_10 вів собаку до автомобіля. Вона попросила, щоб він собаку не забирав, оскільки це був його подарунок її сину. ОСОБА_10 не реагував, вивів собаку і посадив у автомобіль. Син просив собаку не забирати і вийняв ключі із замка запалювання автомобіля ОСОБА_10 , а останній підбіг до нього та хотів вдарити. Вона закричала, щоб той не думав таке робити, і він не бив. Потім він підбіг до матері і хотів її вдарити. ОСОБА_15 крикнув ОСОБА_10 «Вова, схаменися! Це ж мати!». Мати перекинула ключі їй. Тоді ОСОБА_10 підбіг до неї та вдарив її. Як саме вона не пам`ятає. Ключі кидали по колу один раз. Вона закричала, що він їй зуба вибив і що вона викликала поліцію. ОСОБА_10 злякався, забрав ключі, вскочив у автомобіль, розвернувся і поїхав. Вона заплакала, а ОСОБА_16 стояв поряд і сказав, щоб вона не переживала, все приросте. Ключами вибити зуба не могли. Потім усі поїхали, крім ОСОБА_15 , який трохи порозмовляв з його матір`ю, оскільки знав її, та сказав, що якби знав, що все так буде, то не приїхали б сюди. Потім вона зателефонувала ОСОБА_26 та повідомила, що сталося, і той сказав, що «досить гратись» та щоб вона телефонувала на 102 і писала заяву. Потім приїхала поліція: ОСОБА_27 за кермом, заступник начальника та ОСОБА_17 , який зайшов і запитав, що сталося. Вона пояснила, у неї йшла кров. Він запропонував писати заяву. Вона сказала, що не може і заяву писала її матір. Слідом за ОСОБА_17 зайшов заступник начальника поліції і запитав, чи зареєстрований ОСОБА_28 , чому у свято вчинили сварку (день міліції) і зауважив, що теж свою тещу не любив. Після цього, вийшов з хати. Пояснення писала мати, вона не могла. На наступний день, близько 15.00 години, ОСОБА_10 зателефонував і сказав, що йому потрібно забрати документи. Вона сказала, щоб той приїхав, у 17.20 годин вона прийде з роботи і все віддасть. Дійсно, в зазначений час ОСОБА_10 приїхав на вулицю з дільничним інспектором та собакою. Вона зібрала його документи і винесла йому. При цьому, сказала, що сейф вона не може підняти. Він прийшов, забрав сейф, а потім віддав собаку. Через три дні вона була на роботі, а ОСОБА_10 приїхав та забрав собаку і на цьому все закінчилось. Коли, в понеділок, вона прийшла за направленням до експерта, то ні в прокуратурі, ні у відділенні поліції їй направлення не дали, направляючи один до одного. У вівторок 22.12.2015 вона поїхала у м. Черкаси в обласну прокуратуру, де була вже о 09.00 годині. Там їй дали направлення і вона поїхала до експертів, які її направили до стоматологів. В стоматології (на її думку, це була обласна лікарня) їй завели картку, зробили знімок, оглянули два лікаря, склали висновок і знову направили до експертів, де вона їм всі ці документи віддала. На руки їй нічого не дали.

В той день, коли сталась ця подія, що в неї йшла кров, бачив також ОСОБА_17 , оскільки вона сиділа і тримала рушник біля рота. Вона ОСОБА_17 говорила, що в неї вибитий зуб, він це бачив. Він писав пояснення, але цього не написав, бо ОСОБА_10 його начальник. ОСОБА_17 не об`єктивно написав пояснення.

Зуб у неї був не хворий. З цим зубом до ОСОБА_21 вона не зверталася. Вона її знає, так як та проживала у цивільному шлюбі зі свідком по справі ОСОБА_16 , тому і довідку таку дала.

Щодо моральної шкоди, то в результаті неправомірних дій ОСОБА_10 , вона зазнала фізичного болю у зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням та після даних подій, вже на протязі трьох років, зазнає душевних страждань, оскільки ОСОБА_10 постійно, через спільних знайомих та сусідів, передає погрози в її сторону та членів родини. На її матір написав заяву, що вона його побила, мається кримінальна справа. Сину заважав здати ЗНО, надіславши неправдиві відомості про нього у різні інстанції. Людям у місті розповідав, яка вона погана людина.

Після подій, вона зуб вирвала, понесла матеріальні затрати. Вона говорила ОСОБА_10 , щоб пішов з нею до лікаря та почув, які вона витрати несе. Але він сказав, що буде судитись з нею усе життя. Три роки він з неї знущається. Після отриманих ушкоджень, вона приймала заспокійливі та знеболюючі препарати, проте письмових доказів цього не має.

Цивільний позов, який вона подала 14.04.2016, підтримує в частині стягнення моральної шкоди у сумі 200000,00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 13000,00 гривень;

- даними показів свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що ОСОБА_13 до неї зверталась останній раз 14.01.2013 за допомогою у лікуванні зубів. Вона їй лікувала 37 й зуб це нижній кутній лівий зуб. Передні зуби вона їй не лікувала. Більше ОСОБА_13 до неї не зверталася. Її запис оздоровлена, означає, що скарг не було, інші зуби були здорові;

- даними показів свідка ОСОБА_30 , який пояснив, що сім`ю ОСОБА_13 та ОСОБА_10 знає з 2002 року. Вдома в них він був лише 2-3 рази, коли надавав допомогу по будівництву. Вони просто сусіди. Щодо їх сімейного життя, він нічого не знає. За подію 20.12.2015 знає зі слів ОСОБА_13 . Щодо тілесних ушкоджень сказати нічого не може. Очевидцем він не був. Він планував виїхати автомобілем з двору та поїхати у магазин, але, оскільки ОСОБА_10 з друзями зайняли місце навпроти його будинку, він пішов у магазин пішки. Він працює разом зі ОСОБА_13 і на другий день, на роботі, він цікавився у неї чи приїжджав ОСОБА_10 і вона повідомила, що приїжджав. А вже пізніше, через декілька днів, вона сказала, що ОСОБА_10 спричинив їй тілесні ушкодження, а саме пошкодив зуб. При спілкуванні зі ОСОБА_13 21.12.2015, він на тілесні ушкодження не звертав уваги. Остання на роботі розповідала про події не особисто йому, а всім співробітникам. Чи був пошкоджений передній зуб у ОСОБА_13 , він не знає, уваги не звертав. Візуальних ознак тілесних ушкоджень не бачив і зуба пошкодженого також. Коли ОСОБА_13 все це розповідала, була схвильована;

- даними показів свідка ОСОБА_31 , яка пояснила, що ОСОБА_13 знає, оскільки та є її сусідкою. ОСОБА_10 теж знає. Про їхнє особисте життя їй нічого не відомо. Знає лише, що вони розлучалися. Ніколи в дворі у них не була. Щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 , нічого не знає. При спілкуванні з останньою, ніяких тілесних ушкоджень не бачила, уваги не звертала;

- даними показів свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона 9 років проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в одному будинку. ОСОБА_10 любив випити і у них склалися неприязні відносини. Коли зловживав спиртними напоями, брав до рук зброю та погрожував її застосувати, а зранку просив вибачення і так 9 років. 20.12.2015, близько опівдні, він приїхав до них додому. Вона поралась біля курей. Перед цим телефонував декілька разів і ОСОБА_13 йому сказала, щоб приїздив. Його речі стояли зібрані у гаражі. Він був неадекватний. З ним приїхали і інші хлопці на автомобілях. Були ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . ОСОБА_10 з хлопцями забрали речі з гаража. Потім, ОСОБА_10 відштовхнув ОСОБА_13 , яка стояла на вхідних дверях, та зайшов у будинок, де забрав телевізор та тюнер. Він виніс речі та поніс до машин, які стояли на вулиці. Потім ОСОБА_10 побіг і взяв собаку, яка була подарунком онукові. Собаку він посадив на сидіння у свою машину. Внук ОСОБА_24 витягнув ключі з машини ОСОБА_10 та кинув ОСОБА_13 . ОСОБА_10 побіг до ОСОБА_13 за ключами і правою рукою вдарив у зуби. У неї відразу пішла кров і ОСОБА_13 закричала, що він їй зуба вибив. ОСОБА_10 хотів малого вдарити. Ключі перекидали один одному. Поряд стояли всі, крім ОСОБА_14 , який стояв далі. Всі були «нанюхані чи наколоті». А тоді поїхали. ОСОБА_13 відразу зателефонувала ОСОБА_26 , який сказав, щоб вона писала заяву, а він надішле опергрупу. Приїхала опергрупа із заступником начальника поліції. Той запропонував надати ОСОБА_13 медичну допомогу, вони відповіли що не потрібно, і він поїхав. Всі події відбувалися на вулиці за двором. Всі все бачили. ОСОБА_15 син її однокласника. Сина ОСОБА_15 вона там не бачила. До цих подій, зуб був звичайний. На її погляд, всі були збуджені. Кров побігла після удару ОСОБА_10 . Вона пішла із зуба, губа теж була трохи роздерта зовні в місці удару. Він перебив ОСОБА_13 зуба, який ледь тримався. ОСОБА_26 на наступний день направив ОСОБА_10 миритися, але той приїхав і тільки нагрубив. ОСОБА_10 не один раз лікувався від алкогольної залежності. Як приїжджала опергрупа, складалися документи;

- даними показів свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він товаришує з ОСОБА_10 і знає, що він жив зі ОСОБА_13 . ОСОБА_10 попросив його перевезти речі від ОСОБА_13 , оскільки вони розлучилися. Після обіду, 20.12.2015, він його зустрів на площі і вони на автомобілях поїхали забирати речі. Коли приїхали, там ще були товариші ОСОБА_10 . Вони стояли надворі, а ОСОБА_10 зайшов на подвір`я, а потім до будинку забрати документи. Коли він зайшов у будинок, було чути лайку. З будинку ОСОБА_10 виніс телевізор і поклав у машину, а потім тюнер. Вони допомагали виносити колеса і шини з гаража. При цьому, була лайка та штовханина, ображали ОСОБА_10 . Він стояв на вулиці та грузив речі у свій автомобіль. В дворі і в гаражі була штовханина (в спину, в груди), лайка йшла за речі. Як перенесли усі речі, ОСОБА_10 пішов до вольєра забирати собаку. Сказав, що це він її купляв, взяв поводок та зайшов до вольєру. ОСОБА_13 закрила вольєр разом з ОСОБА_10 та собакою. ОСОБА_10 відкрився, вийшов і відвів собаку до свого автомобіля та посадив її на сидіння. Поки обходив автомобіль, ОСОБА_13 побігла з іншої сторони і вихопила ключі із замка. Почали кидатись ключами, а ОСОБА_10 бігав між ними, щоб забрати ключі. Ключі впали на землю. Коли ОСОБА_10 нахилився за ключами, ОСОБА_13 його штовхнула. Щоб ОСОБА_19 штовхала ОСОБА_10 , він не бачив. ОСОБА_10 піднявся, взяв ключі і все. Він поїхав першим. Там ще знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_16 і дві людини батько та син. Його автомобіль стояв біля фіртки. Автомобіль ОСОБА_10 метрів за 7 позаду. Штовханину з ключами всі бачили. При ньому не було такого, що ОСОБА_10 штовхав ОСОБА_13 . ОСОБА_10 ображали ОСОБА_13 та її мати. ОСОБА_10 їх не ображав. Штовханина проходила тричі: біля гаража, біля вольєра і біля автомобіля. У ОСОБА_13 він не бачив ні крові, ні набряку. Пізніше він мав розмову зі ОСОБА_13 та її братом, які казали, що він говорить неправду. Ніяких погроз з їхнього боку не було;

- даними показів свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що ОСОБА_13 знає навчалися в одній школі, з ОСОБА_10 знайомі. Того дня він знаходився у свого приятеля ОСОБА_16 , до якого зателефонував ОСОБА_10 і попросив перевезти речі. Він приїхав на пров. Ломоносова пізніше, оскільки заїжджав забрати сина, якого домовився підвезти. Там вже були ОСОБА_16 і ще один чоловік, прізвище якого він не пам`ятає. ОСОБА_10 він не бачив. Хлопці носили колеса і він також почав допомагати. Його син залишився сидіти у автомобілі. З гаража було чути сварку, він туди не заходив. Жінки ображали ОСОБА_10 , а той говорив, що йому треба забрати свої речі. Жінки вибивали із рук ОСОБА_10 речі, його закрили у вольєрі і хлопець штрикав палицею. Собаку він забрав і посадив на переднє сидіння автомобіля. Син ОСОБА_13 , в цей час, прибіг до автомобіля та витягнув ключі, які потім перекинув ОСОБА_13 . І вони кидались ключами раз 5-6. Як впали ключі, ОСОБА_10 нагнувся, а ОСОБА_19 двома руками штовхнула його в груди, ОСОБА_13 раз шість дала ОСОБА_10 ляпасів, а син ОСОБА_13 ногою по сідницях. ОСОБА_10 впав від штовханини, на нього всі троє навалились. Провокувала все це мати ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_10 підвівся і відійшов на метр-два, ОСОБА_13 почала кричати, що їй ОСОБА_10 вибив зуба. Потім засміялася і знову кричала про зуба. ОСОБА_10 забрав собаку і поїхав, потім хлопці, а потім і він, оскільки він ще розмовляв з матір`ю ОСОБА_13 , яка ображала ОСОБА_10 . З ключами події відбувалися на дорозі. Всі були присутні, а його син сидів у машині, в Інтернеті. Він стояв за 3-4 кроки від цих подій. Чи бачили всі присутні усю бійку, думає, що ні, оскільки відволікались. Думає, що його син бачив бійку частково;

- даними показів свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що ОСОБА_13 він не знає, а ОСОБА_10 бачив, як із ним зустрічався батько. Коли відбувались події, він не пам`ятає. Тоді він навчався в м. Біла Церква. Він попросив батька, щоб той завіз його до дівчини. Той погодився, та сказав, що перед цим вони заїдуть в одне місце на 20 хв. Вони приїхали на якусь вулицю, він залишився сидіти у автомобілі в Інтернеті, а батько вийшов. Сидів на передньому пасажирському сидінні. Що робив батько та що відбувалося навкруги, він не слідкував. Там було ще декілька автомобілів. Він тільки бачив як хлопець вийняв ключі з автомобіля, а далі - відволікся. А потім він бачив, що жінка вдарила ОСОБА_10 в груди, а той зігнувся, стоячи на ногах. Удар наносила старша жінка. Поруч, 1-2-3 метри знаходилась ще одна жінка і хлопець. Щоб ці двоє били ОСОБА_10 , він не бачив. Чи падав ОСОБА_10 , він не бачив. Все це відбувалося попереду їхнього автомобіля. Перед ним стояв автомобіль «Мерседес». Які інші автомобілі і як стояли, він не пам`ятає. Він бачив, що хлопець підійшов і щось узяв з автомобіля, а потім він вже від батька дізнався, що він вийняв ключі з автомобіля. Що робив ОСОБА_10 , він не бачив. Це відбувалося на вулиці метрів за 7-8 від нього. Це було давно, він не пам`ятає. Його до поліції, крім цього випадку, ніколи не викликали;

- даними показів свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що ОСОБА_13 знає з 2003 року, вони колеги по роботі. ОСОБА_10 знає візуально. Інколи ОСОБА_13 ділилася з нею про своє сімейне життя. Щодо того, як ОСОБА_10 забирав у неї речі, щось розповідала. Вона вийшла з відпустки, а ОСОБА_13 сказала, що з ОСОБА_10 не живе, бо він чи вдарив, чи вибив зуба. Це був грудень місяць. Якого саме числа вийшла з відпустки, не пам`ятає. Розповідала, що всі речі склала, а він не приїжджає забирати. Щоб якогось зуба не було, вона не бачила. По роботі вона спілкувалась зі ОСОБА_13 кожного дня, крім вихідних. Деталей щодо подій не знає. Пошкоджень на обличчі у ОСОБА_13 не бачила. На роботі ОСОБА_13 не груба, випадків бійки не було. Коли ОСОБА_13 їй розповідала, то вони були удвох, можливо ще хтось заходив чи виходив;

- даними показів свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що, з 2011 року, зі ОСОБА_13 вони колеги по роботі. ОСОБА_10 особисто не знає, тільки знає, що він був чоловіком ОСОБА_13 та працював у міліції. Знає, що вони проживали у цивільному шлюбі, а потім у них почались проблеми. Бачила, що вранці на роботі після цих подій, ОСОБА_13 була в сльозах. Розповідала, що ОСОБА_10 приїжджав, забирав речі. Колись розповідала, що вибив зуба. Чи то було коли він забирав речі, не пам`ятає. Видимих дефектів у ОСОБА_13 на обличчі не бачила. Коли була розповідь про зуб, не пам`ятає, може восени. Розповідала ОСОБА_13 це в кімнаті відпочинку на роботі. Як колега, ОСОБА_13 добра, не конфліктна, емоційна, відкрита;

- даними показів свідка ОСОБА_34 , яка пояснила, що ОСОБА_13 знає з дитинства, оскільки їхні батьки дружили. ОСОБА_10 знає. З приводу бійки, не знає нічого. Як розлучалися, не знає. Їй ніхто нічого не розповідав. Вона чула, що щось було, але сама ОСОБА_13 не скаржилася їй про це. Вона давала пояснення поліції, але не пам`ятає про що. Спілкувалася вона зі ОСОБА_13 нечасто, про своє життя остання не розповідала. Щодо хвороби зубів, не знає нічого;

- даними показів свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що подія відбувалася 20 грудня. Він з бабусею були у дворі. Він почув як загавкав собака і зайшов ОСОБА_10 , який сказав, що прийшов забирати речі. Він позвав маму, яка вийшла та сказала ОСОБА_10 , що його речі зібрані у гаражі. Проте, ОСОБА_10 зайшов у будинок і виніс звідти тюнер та телевізор, які заніс до автомобіля, а потім повернувся і пішов у гараж, звідки забрав речі. Речі виносили троє: ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Потім він пішов до собаки і її забрав (цю собаку ОСОБА_10 йому подарував). Він закривав ОСОБА_10 у вольєрі, але той відкрився і пішов із собакою. Мати - ОСОБА_13 дзвонила у поліцію. Собаку ОСОБА_10 посадив у автомобіль. В цей час вийшла мати і вони всі вийшли до автомобіля. Все відбувалося на вулиці. Вони не хотіли, щоб ОСОБА_10 забирав собаку. Він підійшов до автомобіля і витягнув ключі запалювання. ОСОБА_10 підбіг до нього та замахнувся, щоб вдарити. Він злякався і кинув ключі матері. Мати кинула ключі бабусі. ОСОБА_10 підбіг до матері і вдарив її в обличчя. Мати закричала: «Зуб!», схопилася за обличчя і він побачив, що в неї кров. ОСОБА_10 підбіг до бабусі, хотів її вдарити, але не вдарив. Біля двору стояли автомобілі, чи був хтось у них, він не бачив. За великим автомобілем інших свідків, крім названих, він не бачив. Автомобіль ОСОБА_10 стояв біля сусідів. Через великий автомобіль, не видно було, що відбувається. Конфлікт виник через собаку. Інші речі вони віддали йому добровільно. ОСОБА_10 жив із ними 9 років, пив, бився. Поліцію викликали того дня ще раніше, до удару, але вони не приїхали. Ключі перекидали тільки один раз. Мати і бабуся ОСОБА_10 не били і не ображали. ОСОБА_10 не падав, бігав за ключами, а потім взяв їх і втік. До цих подій зуб у матері пошкодженим не був;

- даними показів свідка ОСОБА_35 , яка пояснила, що вона при даній події не була і знає все зі слів. З ОСОБА_10 вони одружилися 13.01.2017. З 15.10.2015 вони зустрічались. Вона знає, що він декілька разів збирався забирати речі. Поїхав з друзями. Потім вона дізналась, що там була колотнеча. У ОСОБА_10 боліли руки і синці були нібито вони його побили. Вона це все знає зі слів його матері, його та інших людей. Вони проживали окремо і в той день вона його не бачила, але розмовляла по телефону. Він розповідав, що його штовхали у груди, перекидали ключі. Хлопці ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 ) розповідали, що були шоковані. Можна було б розійтися без шоу. У ОСОБА_10 були сліди на руках і сідницях. Били всі. До кого прилітали ключі, той і бив. Закривали його у вольєрі і били палкою по руках, щоб він не міг відкрити. Проводилося внутрішнє (службове) розслідування. Його відсторонили, а потім він виграв суд і його поновили на посаді. В 2013 році, вони святкували день міліції і вона звернула увагу на зуби ОСОБА_13 , один був чорний. Який саме, вона не пам`ятає, наче знизу з правої сторони. Всі тоді говорили, що якби він вдарив ОСОБА_13 , то ушкодження були б більші. У ОСОБА_10 була печатка на пальці;

- даними показів свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що 20.12.2015 до нього зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_10 приїхав, забирає речі та наніс їй тілесні ушкодження. Він розпитав її, сказав зателефонувати на номер «102», дав вказівку виїхати опергрупі і взяв це на контроль. Він був на посаді начальника Городищенського ВП. Працівники виїхали, сказали, що нема ніяких тілесних ушкоджень. Але було роз`яснено, що це приватне обвинувачення і вона може «зняти побої». З ОСОБА_10 спілкувався, але нічого не пам`ятає. Тоді інспекція робила перевірку і матеріали направлялись у прокуратуру. По службі характеризується позитивно, а в побуті так вийшло. Під його керівництвом, до даного випадку, ОСОБА_10 працював два місяці. Чи були звернення ОСОБА_13 до поліції, він не знає. Він не пам`ятає, що було за результатами службового розслідування. В 2016 році ОСОБА_10 звільнили за результатами атестації;

- даними показів свідка ОСОБА_36 , який пояснив, що ОСОБА_10 знає, відносин ніяких. 20.12.2015 він не пам`ятає, де перебував, але телефону з ним не було. Коли він взяв телефон, то побачив, що до нього телефонували і сестра ОСОБА_13 , і мати ОСОБА_19 близько 10 разів. Він зателефонував сестрі і вона повідомила, що приїжджав ОСОБА_10 забирати речі і її вдарив. Сказала, що не може розмовляти, оскільки в неї відбирають пояснення, мати за неї пише. Він ще порозпитував, оскільки треба було приймати рішення їхати в м. Городище чи ні. Він не приїхав, оскільки міг наробити недобрих речей. Він запитав чи є у сестри сліди побоїв і чи вона буде продовжувати цю справу, бо треба звертатись до експерта. Це була неділя. В понеділок сестра звернулась в м. Городище в прокуратуру і поліцію за направленням, але їй не надали. Він сказав, щоб вона їхала в м. Черкаси в обласну прокуратуру. Вона приїхала, він її зустрів на автовокзалі і вони автомобілем поїхали в обласну прокуратуру. Там спілкувалися з жінкою працівником прокуратури, яка вислухала та дала направлення. Вони поїхали в «Соснівку», зайшли разом до експертів. Вони їх направили в обласну лікарню в стоматологію (дали направлення). Сестра пішла до стоматології і вийшла вже зі знімком зуба і ще з якимись документами та вони знову поїхали до експертів, віддали всі документи. У неї був набряк верхньої губи, яка була пошкоджена зсередини та пошкоджений верхній зуб. Експертизу на руки не давали. Сестра розповідала, що ОСОБА_10 приїхав з товаришами забирати речі, був у знервованому стані, вдарив на вулиці один раз кулаком в обличчя. Все сталося через собаку, оскільки речі вже були зібрані. Цю собаку ОСОБА_10 подарував його племіннику. Раніше, при спілкуванні з сестрою, він пошкоджених зубів у неї не бачив і вона йому про це не говорила. ОСОБА_10 не раз бив сестру, але він про це дізнавався лише через 2-3 місяці. Йому про це не говорили. Побиття були систематичні;

- даними показів свідка ОСОБА_37 , яка пояснила, що коли ОСОБА_10 забирав речі, вона близько не була. Вона спостерігала за цим із веранди. ОСОБА_10 грузив речі, потім вивів собаку і посадив у автомобіль. ОСОБА_24 хотів випустити собаку, ОСОБА_10 не дав. Тоді ОСОБА_24 витягнув ключі з машини і кинув ОСОБА_13 . ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_13 і, вона так зрозуміла, що він її вдарив. Ввечері ОСОБА_13 показувала, що в неї дуже хитався зуб і розказувала, що це зробив ОСОБА_10 . Було три автомобіля і мікроавтобус. Всі присутні бачили, що відбувалося;

- даними показів свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що ОСОБА_10 він знає давно, зараз спілкується і з ним і зі ОСОБА_13 . ОСОБА_10 попросив перевезти речі. Він приїхав на автомобілі, там був ОСОБА_10 та ще один хлопець. Вони перенесли речі в автомобіль. Були він, водій мікроавтобуса, ОСОБА_38 та ОСОБА_10 . Речі виносили спокійно, суперечки були в хаті. Потім ОСОБА_10 підійшов до вольєра, вони там сперечалися, але він забрав собаку і вкинув її у автомобіль. Малий ОСОБА_24 забрав ключі з автомобіля і вони кидали один одному. ОСОБА_10 забрав ключі, коли хтось із них їх не впіймав. Як кидалися ключами, вони штовхалися, били його по спині. Коли ОСОБА_10 нахилився за ключами, мати ОСОБА_13 його била руками по спині. ОСОБА_10 падав на коліна біля матері. ОСОБА_24 ображав ОСОБА_10 . До ОСОБА_13 . ОСОБА_10 підходив на метр і вона кинула ключі. Він не бачив, щоб ОСОБА_10 її бив. Крові він не бачив;

- даними показів свідка ОСОБА_39 , який пояснив, що з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 просто знайомі, відносини нормальні. У них вдома був 2 чи 3 рази, лікував поросят, допомагав по господарству. Відносини тоді були хороші. Це було років три назад. На обличчі у ОСОБА_13 якихось вад не бачив. Один верхній зуб був чорний, з якої сторони, не пам`ятає. Про обставини конфлікту нічого не знає;

- даними показів свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що обвинуваченого знає, разом працювали. Не пам`ятає, який був день, але він перебував на чергуванні і в складі оперативно-слідчої групи виїжджав за місцем проживання ОСОБА_13 Повідомили, що ОСОБА_10 приїхав, забрав свої речі, у них виник конфлікт, вони сварилися, він свідком цього не був. В групі були ОСОБА_40 , ОСОБА_27 і він. Він відбирав пояснення у ОСОБА_13 . На обличчі тілесних ушкоджень не бачив. Він роз`яснював їй право звертатись із заявою до поліції. Вона була схвильована, але не говорила, що її щось турбує. Він не пам`ятає, щоб ОСОБА_13 говорила, що ОСОБА_10 її бив. Пояснення відбирав тільки він і у ОСОБА_13 , і у її матері. Слідчого не було. По приїзду пояснення віддав начальнику. На той час він виконував обов`язки дільничного інспектора, а ОСОБА_10 був його керівником. Йому не відомо, що ОСОБА_13 в цей же день зверталася з заявою до поліції;

- даними показів свідка ОСОБА_41 , який пояснив, що ОСОБА_10 знає, колись працювали. ОСОБА_13 знає, також колись працювали. 2,5 роки назад він святкував день народження куми та підвозив ОСОБА_13 у бар у с. Хлистунівка. Про конфлікт він чув. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не було. Під час святкування ОСОБА_13 сиділа справа від нього, бачив, що в неї спереду верхній зуб був чорний, вона ні на що не скаржилася. В міліції працював довго з батьком ОСОБА_10 , а потім з самим ОСОБА_10 6 років. На пенсії вже 7 років;

- даними показів свідка ОСОБА_42 , який пояснив, що ОСОБА_10 знає з хорошої сторони. Він, близько 10 років, жив у них на вулиці разом зі ОСОБА_13 , відносини сусідські. На рахунок того, що ОСОБА_10 вибив зуба ОСОБА_13 , то він бачив, що він чорний був ще років 2,5 тому. Очевидцем подій не був. На другий день був понятим при слідчому експерименті. За день до скандалу бачив ОСОБА_13 в барі. Бачив зуба до і після події, зуб був на місці і чорний. Дані події були в грудні 2015 року. Зуб був надбитий, сколотий вже років 2,5. Перед засіданням він перечитував свої пояснення, які йому дали обвинувачений та захисник;

- даними показів свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що ОСОБА_10 знає, як жителя м. Городище. ОСОБА_13 знає, бо та зверталася до неї за допомогою як до лікаря-стоматолога з гострим болем. Спілкувались декілька разів. Зверталась з приводу кутнього зуба. Також, вона бачила зуб уражений карієсом - перший вгорі зліва (середній карієс). Пігментація була. Вона не зверталася з приводу лікування цього зуба. Довідку видавала вона. ОСОБА_13 зверталася до неї в 2010 році;

- даними показів експерта ОСОБА_43 про те, що 22.12.2015 він провів обстеження ОСОБА_13 , за результатами якого ним був складений акт судово-медичного дослідження (обстеження). На підставі вказаного акту, ним відносно отриманих ОСОБА_13 травм, були проведені дві експертизи. Коли ОСОБА_13 до нього звернулася, він направив її до Черкаської обласної стоматполіклініки, лікарі якої склали консультативний висновок, згідно якого у ОСОБА_13 мав місце травматичний перелом кореня першого зуба верхньої щелепи зліва. Травматичний характер це перелом кореня від травми. Це підтверджувалося набряком верхньої губи. Травматологічна дія це удар тупим предметом. Даних щодо карієсу не було. Якби був, то стоматолог зазначив у своєму висновку, що це карієсний зуб. Йому для акту обстеження надавався висновок спеціаліста та знімок зуба. Це була свіжа травма, до 4-5 днів, вона не міняє колір. Набряк зникає через 2-3 доби, а крововилив ще залишається. Це однокореневий зуб. Перелом кореня це втрата зуба. Зсередини зуб не можна переломити. Лунка заживає на протязі 6 днів і це є короткочасним розладом здоров`я. Направлення ОСОБА_13 до спеціаліста було зроблено на підставі відповідних законодавчих та внутрішніх нормативних актів, вся процедура була витримана;

- даними заяви ОСОБА_13 про скоєний злочин ОСОБА_10 від 20.12.2015;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2016 з відеозаписом, за участю потерпілої ОСОБА_13 , згідно якого остання розказала та показала як відбувались події біля будинку АДРЕСА_3 20.12.2015;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2016 з відеозаписом, за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_24 , згідно якого останній розказав та показав як відбувались події біля будинку АДРЕСА_3 20.12.2015;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2016 з відеозаписом, за участю свідка ОСОБА_19 , згідно якого остання розказала та показала як відбувались події біля будинку АДРЕСА_3 20.12.2015;

- даними направлення № 17/1 6467 вих. 15 від 22.12.2015, видане слідчим в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_44 , згідно якого ОСОБА_13 була направлена в КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи»;

- даними акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 2484 від 22.12.2015, згідно якого у ОСОБА_13 мали місце ушкодження: перелом першого зуба верхньої щелепи зліва, крововилив слизової оболонки верхньої губи, які виникли від дії тупого предмета, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- даними висновку експерта № 135 від 04.02.2016, згідно якого у ОСОБА_13 мали місце: перелом першого зуба верхньої щелепи зліва, крововилив слизової оболонки верхньої губи, які виникли від дії тупого предмета, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою під час її судово-медичного огляду, тобто 20.12.2015, та відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- даними висновку експерта № 204 від 10.02.2016, згідно якого виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли виникнути як за обставин, які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.01.2016, так і при обставинах, на які вказали ОСОБА_19 та ОСОБА_24 в протоколах проведення слідчих експериментів від 13.01.2016.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з оцінкою доказів місцевого суду щодо того, що надаючи оцінку, наданим стороною обвинувачення та зібраним судом доказам, місцевим судом взято до уваги, те що, на день вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_10 займав посаду начальника сектора Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП у Черкаській області, а тому мав вплив на працівників Городищенського ВП, які, у складі оперативно-слідчої групи, виїжджали за викликом потерпілої ОСОБА_13 20.12.2015 на АДРЕСА_3 .

Також суд першої інстанції критично оцінив та не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_17 , в частині того, що потерпіла не мала зовнішніх ознак тілесних ушкоджень та не повідомляла його про спричинені ОСОБА_10 тілесні ушкодження, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_17 , 20.12.2015 виїжджав на місце події та відбирав пояснення у ОСОБА_13 , будучи підлеглим ОСОБА_10 .

Зазначені показання ОСОБА_17 , в цій частині, також спростовуються показаннями свідка, на час події начальника Городищенського ВП ОСОБА_26 , який пояснив, що у телефонній розмові, яка відбулася між ним та ОСОБА_13 20.12.2015, безпосередньо після події, остання повідомляла йому, що ОСОБА_10 , в ході сварки, спричинив їй тілесні ушкодження. З такою оцінкою доказів Городищенського районного суду Черкаської області погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Щодо показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , які були очевидцями події, місцевий суд вважав наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, зазначені свідки є друзями та знайомими обвинуваченого ОСОБА_10 , яких, з його слів, він запросив для надання допомоги по перевезенню речей та, в разі виникнення будь-яких конфліктів, бути свідками подій, а тому, для суду є логічним те, що кожен з них, у своїх показах, запевнив суд про те, що ОСОБА_10 , під час сварки, не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , а був сам побитий останньою та членами її родини.

При цьому, суд звернув увагу, що показання зазначених свідків щодо обставин справи, також не узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 . Зокрема, як розгортались події на вулиці біля будинку № 7 по вул. Гайдара у м. Городище та хто наносив удари обвинуваченому. Свідки у своїх показаннях оперують завченими, на думку суду, словосполученнями без визначення конкретних дій конкретними особами учасниками конфлікту. Щодо надання певних інструкцій стороною захисту свідкам перед їх допитом судом, у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_45 , який показав, що захисник та обвинувачений, перед судовим засіданням давали йому читати його пояснення, дані ним під час досудового розслідування.

У зв`язку з наведеним, місцевий суд показання зазначених свідків, в частині щодо подій, які відбулися 20.12.2015 на вулиці Гайдара, біля будинку № 7, після того, як обвинувачений забрав собаку та посадив її у власний автомобіль, оцінив критично та не взяв до уваги і колегія суддів також вважає такий висновок правильним та погоджується з такою оцінкою вищевказаних доказів.

Також, суд не взяв до уваги та критично оцінив показання свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_35 - в частині пігментації пошкодженого зуба в чорний колір, та свідка ОСОБА_21 - в частині ураження його карієсом, станом на 2010 рік, оскільки ці показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_29 , яка в 2013 році лікувала зуби ОСОБА_13 та, як лікар стоматолог, не виявила зазначеного свідками факту, та поясненнями експерта ОСОБА_46 та актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 2484 від 22.12.2015 року, згідно яких перший зуб верхньої щелепи зліва у ОСОБА_13 карієсом уражений не був. Більш того, згідно пояснень експерта ОСОБА_46 та висновку експерта № 135 від 04.02.2016 року, було встановлено травматичний перелом зазначеного зуба, який виник від дії тупого предмета. В своєму висновку та у судовому засіданні, експерт ОСОБА_47 пояснив, що зсередини зуб не можна переломити, травматичний характер це перелом кореня від травми, а травматологічна дія це удар тупим предметом. Тобто, з наведеного вбачається, що навіть якби зуб був уражений карієсом, то, для того, щоб виник перелом кореня цього зуба, його необхідно було травмувати, шляхом удару. Зазначене повністю узгоджується з висновком експерта № 204 від 10.02.2016 щодо обставин виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_13 і з таким висновком та такою мотивацією чому одні докази взяті до уваги, а інші відхилені повністю погоджується і вважає їх слушними колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Щодо свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_34 , то місцевий суд не взяв їх показання до уваги, оскільки, будучи допитаними у судовому засіданні, вони зазначили, що їм нічого не відомо щодо досліджуваних судом обставин, а тому їхні показання ніякої доказової бази щодо обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не несуть і суд їх виключив з числа доказів у даному кримінальному провадженні і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Щодо посилання сторони захисту на отримання потерпілою тілесних ушкоджень за інших обставин та, як наслідок, несвоєчасне звернення останньої до правоохоронних органів та до експертної установи, то суд, беручи до уваги, що подія відбулася в неділю 20.12.2015 після обіду, вважає показання потерпілої в частині того, що в понеділок 21.12.2015 вона зверталася до Городищенського ВП та прокуратури Городищенського району з метою отримання направлення до експерта для обстеження на наявність тілесних ушкоджень, проте, враховуючи, що до скоєння злочину був причетний діючий працівник поліції, отримала відмову, та тільки 22.12.2015, за порадою брата, звернулася до прокуратури Черкаської області, є щирими, логічними та підтвердженими іншими доказами наявними в справі, як то: показання свідка ОСОБА_36 , експерта ОСОБА_46 , направленням № 17/1 6467 вих. 15 від 22.12.2015 року, виданим слідчим в особливо важливих справах СВ прокуратури області ОСОБА_44 та актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 2484 від 22.12.2015 і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У вироку від 14.03.2019 зазначено про те, що суд першої інстанції вважав помилковими посилання сторони захисту, як на неналежні докази, на показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 та ОСОБА_36 , які є близькими родичами потерпілої, оскільки покази останніх повністю узгоджуються між собою та із зібраними у справі доказами та не суперечать вимогам ст. 65 КПК України і такий висновок, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції є вірним.

Місцевий суд, в силу приписів ч. 12 ст. 290 КПК України, не допустив, в якості доказу у справі, надану стороною захисту копію медичної карти, заповненої П/П ОСОБА_21 . Стоматологічний кабінет на ім`я ОСОБА_25 , згідно якої остання 17.04.2010 зверталась за лікарською допомогою з приводу зубної болі 7 верхнього зуба зліва та, при цьому, був встановлений діагноз: хронічний середній карієс 1 верхнього зуба зліва, оскільки зазначений доказ, як вказав прокурор та не заперечувала сторона захисту, не був відкритий стороні обвинувачення, в порядку ст. 290 КПК України і такий висновок на думку суду апеляційної інстанції є вірним та відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілої та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що суд не взяв до уваги докази, які могли вплинути на його висновки, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку і закриття кримінального провадження, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 щодо того, що місцевим судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині стягнення на користь потерпілої ОСОБА_13 процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, понесених потерпілою, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання про витрати на правову допомогу всупереч підтвердженому факту того, що потерпіла ОСОБА_13 понесла процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 13 000 грн., помилково застосував положення ст. 137 ЦПК України та відмовив у їх стягненні, адже вказана норма регулює питання компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, а витрати на послуги адвоката, які були понесені у кримінальних провадженнях, регулюються КПК України, то колегія суддів вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги, в тому числі представника потерпілого та цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором несе, відповідно, потерпілий, цивільний позивач.

Згідно витягу із договору № б/н від 24.03.2016 про надання адвокатом правової допомоги, предметом договору адвокат ОСОБА_22 прийняв на себе зобов`язання на представництво (захист) інтересів потерпілої ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000001 від 11.01.2016 (в суді першої інстанції), відповідно до ст.ст. 55-58 КПК України з усіма правами представника (захисника) потерпілого в кримінальному провадженні.

В підтвердження понесених потерпілою витрат на правову допомогу, представник потерпілої ОСОБА_22 додав копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.03.2016, згідно якої потерпіла за надання адвокатом правової допомоги, сплатила останньому 13000,00 гривень.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Цивільний позивач ОСОБА_13 та її представник не надали місцевому суду детальний опис робіт (наданих послуг) із зазначенням затраченого часу на їх виконання та вартості, які б в сумі склали 13000,00 гривень, а тому враховуючи викладене, за відсутності належних доказів щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, місцевий суд дійшов висновку про відмову у їх стягненні із таким рішенням також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_10 , залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :