В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000030 від 08.02.2020 з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тростянець Сумської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
31.10.2015 під час спільного проживання зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_7 , батьком якого фактично являється ОСОБА_6 .
Проте, в порушення вимог абзацу 4 статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» ОСОБА_4 , разом проживаючи зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 , який являється батьком дитини, шляхом обману, умисно, з корисливою метою 03.01.2020 вказала завідомо неправдиві відомості у заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, а саме відомості з приводу того, що вона являється одинокою матір`ю та не проживає разом зі своїм цивільним чоловіком та виховує дитину сама, котру самостійно надала до УСЗН Тростянецької РДА, в результаті чого ОСОБА_4 , як одинокій матері, у період з січня 2020 року по лютий 2020 року включно було нараховано та виплачені грошові кошти на утримання малолітньої дитини на загальну суму 3556 грн. 88 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 достовірно знала про те, що відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» «жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має» та усвідомлювала, що вона не має права на отримання щомісячної допомоги на дитину, як одинока матір, проте продовжувала звертатися до Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА з заявою про призначення такої допомоги.
В подальшому ОСОБА_4 , не маючи ніякого права на отримання нарахованих коштів, умисно, з корисливою метою зняла з банківської картки нараховані кошти та розпорядилась ними на власний розсуд, тим самим спричинивши державному бюджету України в особі УСЗН Тростянецької РДА матеріальні збитки на вказану суму.
Вчиняючи вказані злочинні дії ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.
Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - підозрюваною ОСОБА_4 та представником потерпілої сторони Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 12.02.2020 про примирення, за змістом якої сторони погодились щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст.190 КК України, ОСОБА_4 відшкодувала матеріальні збитки державі в особі УСЗН Тростянецької РДА, визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до положень вказаної угоди потерпіла особа цивільного позову не заявляє.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання. Своїми підписами обвинувачена та представник потерпілої сторони підтвердили обізнаність з умовами угоди та наслідками її укладення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням і в обсязі підозри визнала в повному обсязі, фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, не оспорювала, просила затвердити угоду, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо неї або обіцянок, шкоду потерпілій особі відшкодувала.
Представник потерпілої сторони просила затвердити угоду про примирення, зазначивши, що збитки обвинуваченою відшкодовані добровільно під час досудового розслідування, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо неї або обіцянок.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченої та представника потерпілої сторони щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Факт скоєння обвинуваченою ОСОБА_4 злочину суд вважає доведеним, а її дії кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Судом з`ясовано, що обвинувачена розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що представник потерпілої сторони розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
До пом`якшуючих покарання обставин, суд, згідно ст. 66 КК України, відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з урахуванням сукупності пом`якшуючих провину обставин, з урахуванням особи винної, яка має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як то узгоджено сторонами і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 12 лютого 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 08 лютого 2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030, укладену між представником потерпілої сторони ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_4 у місячний строк після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченою, потерпілою особою, прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в ч.3 ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1