Справа № 359/1144/19
Провадження № 1-кп/359/132/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, які об`єднані в одне, відносно обвинуваченого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошників Бориспільського р-ну Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :
Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування зазначив, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду, а також з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, вважає необхідним продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався, а саме: 29.12.2009 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 14.10.2010 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 08.04.2011 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років семи місяців позбавлення волі; 05.03.2013 Мостиським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 383, ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді трьох позбавлення волі; 13.03.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 29.09.2017 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Весь перелік обставин, вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи те, що ОСОБА_4 не має сім`ї та інших соціальних зв`язків, а також був оголошений у розшук судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002318, є достатні підстави вважати, що він продовжить переховуватись від суду; з метою ухилення від можливої кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальних провадженнях, оскільки судовий розгляд по суті ще не розпочато; оскільки ОСОБА_4 неодноразово засуджувався та на даний час обвинувачується у вчиненні 5 злочинів, в тому числі після притягнення до кримінальної відповідальності та оголошення підозри за вчинення попередніх злочинів, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може і в подальшому вчиняти інші злочини.

Вказані ризики продовжують існувати і на даний час. При цьому інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, оскільки до ОСОБА_4 вже застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, який в подальшому був змінений на тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити врахувавши наявні ризики, передбачених ст. 177 КПК України

Обвинувачений та його захисники щодо продовження строку тримання під вартою, заперечували. Наголосили, що обвинувачений не має будь-якого наміру переховуватися від слідства чи суду, оскільки його попередння поведінка говорить про інше, та зовсім ніяким чином не може свідчити про відсутність підстав застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. ОСОБА_4 немає потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, так як під час досудового розслідування були допитані зазначені особи.

Суд заслухавши думку учасників процесу, прийшов до переконання, що клопотання прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом, не змінилися.

Судом встановлено, що такими ризиками є: незаконний вплив на свідків, родичів потерпілого та хід досудового розслідування з метою ухилення від можливої кримінальної відповідальності, адже обвинуваченому ОСОБА_4 відомо їх місце проживання. А також те, що ОСОБА_4 не має сім`ї та інших соціальних зв`язків, був оголошений у розшук судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002318. Є достатні підстави вважати, що він продовжить переховуватись від суду. Судовий розгляд по суті ще не розпочато. ОСОБА_4 неодноразово засуджувався та на даний час обвинувачується у вчиненні 5 злочинів, в тому числі після притягнення до кримінальної відповідальності та оголошення підозри за вчинення попередніх злочинів, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може і в подальшому вчиняти інші злочини.

Тому, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчиненню іншого кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, оскільки до ОСОБА_4 вже застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, який в подальшому був змінений на тримання під вартою.

Заявлені ризики не зменшилися, тому виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення» Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Зважаючи на вимоги Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу щодо встановлення мінімальних стандартів забезпечення прав, підтримання та захисту жертв злочинів від 25.10.2012, вказує на обов`язок держав здійснювати захист вразливих учасників кримінального процесу не лише від фізичного, а й від емоційного та психічного впливу.

Суд прийшла до переконання, що прокурор довів наявність ризиків, а тому клопотання слід задовольнити.

З огляду на вищевикладене, суд на даний момент не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у зв`язку з закінченням терміну, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого слід подовжити на 60 днів, а саме до 30.05.2020 включно, для можливості повноцінного судового розгляду та прийняття відповідних рішень.

На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 331, 376 КПК України,-

у х в а л и в:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошників Бориспільського р-ну Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, утримуючи його у Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Строк дії ухвали шістдесят днів до 24 год. 30.05.2020 включно.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:30 год. 03.04.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1