Номер провадження: 11-кп/813/1884/19
Номер справи місцевого суду: 523/1584/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000688, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2015 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, без освіти, неодруженої, безробітної, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харків, громадянки України, без освіти, неодруженої, безробітної, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження №0000668, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2015 року, продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, на 60 днів, тобто до 23.12.2019 року.

Цією ж ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , яка обвинувачуються у вчинені одного злочину, спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні одинадцяти епізодів особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та жоден з більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , подали на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 , просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки прокурором до теперішнього часу не надано доказів причетності до вчинення злочину та ризики зазначені судом не відповідають дійсності.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки прокурором до теперішнього часу не надано доказів причетності до вчинення злочину та ризики зазначені судом не відповідають дійсності. Вказує, що за час перебування під вартою стан здоров`я погіршився, у зв`язку з чим потребує кваліфіковану медичну допомогу.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити; захисника, яка підтримала позицію обвинувачених та просила задовольнити апеляційні скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1ст. 3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останні перебували у процесуальному статусі підозрюваних.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 .
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , вбачається, що вона є громадянкою України, не одружена, офіційно не працевлаштована, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у одинадцяти епізодів особливо тяжких злочинів вчинені організованою групою,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнана про ступінь тяжкості інкримінованих їй злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання її винуватою, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їй особливо тяжкі злочини.
Існування зазначеного ризику також підтверджується доводами прокурора, про те що обвинувачена ОСОБА_8 , постійного місця мешкання не має та зареєстрована разом з обвинуваченою ОСОБА_9 .

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_8 , матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки особи, які придбали наркотичний засіб є свідками та особами, що вживають наркотичні засоби.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Крім того, апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені обвинуваченою ОСОБА_8 , дані щодо доводів про тяжкий стан здоров`я та необхідності надання кваліфікованої медичною допомоги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 .
З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , вбачається, що вона є громадянкою України, не одружена, офіційно не працевлаштована, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлені апеляційним судом обставини, вказують на відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченої, в тому числі які підтверджують міцність її соціальних зв`язків матеріали справи не містять та стороною захисту не підтверджено.

ОСОБА_9 обвинувачується у одинадцяти епізодів особливо тяжких злочинів вчинені організованою групою, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованих їй злочинів та покарання, яке загрожує у разі визнання її винуватою, існує ризик можливого переховування обвинуваченої від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування зазначеного ризику також підтверджується доводами прокурора, про те що обвинувачена ОСОБА_9 зареєстрована разом з обвинуваченою ОСОБА_8 та постійного місця мешкання не має.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_9 матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки особи, які придбали наркотичний засіб є свідками та особами, що вживають наркотичні засоби.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_9 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується із доводами обвинуваченої ОСОБА_9 , щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинувачених у вчиненні ними особливо тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , пояснень сторони захисту та доводи прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені тримаються під вартою більш ніж понад 3 роки, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000688, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2015 року, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4