Справа № 308/944/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003913 від 07.12.2019 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Міжгір`я, Закарпатська область, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, водія ТОВ «УжТранс», одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2019 року, приблизно о 16.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», типу автобус НОМЕР_1 , держаний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснює регулярні перевезення міжміського сполучення маршруту Міжгір`я-Ужгород, рухаючись з сторони вул. Станційна по вул. Гагаріна, неподалік від перехрестя вул. О. Кошового та вул. Гагаріна, біля будинку № 71, в м. Ужгород, у напрямку до мікрорайону «Дравці», діючи необережно із злочинною самовпевненістю, не дотримуючись вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, у вечірню пору доби, при штучному освітленні, проявив неуважність, а саме не надав перевагу пішоходу, який знаходився на пішохідному переході, внаслідок чого допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїжджу частину дороги на пішохідному переході справа на ліво по напрямку руху транспортного засобу «Мерседес-Бенц Спрінтер», типу автобус Д, держаний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніо-скелетної травми, множинних забійно-рваних ран верхньої губи та носа, травматичної екстракці 21-го зуба, вколоченого вивиху 22-го зуба, косого перелому 11-го зуба, закритого внутрішньосуглобового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки, закритого багатоуламкового 2-х кісточкового перелому лівої гомілки з розривом дистального між гомілкового синдесмозу, підвивиху стопи назовні, які потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступень тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений у судовому засіданні подав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття даного кримінального провадження, посилаючись на те, що він вчинив злочин вперше, вину визнає у повному обсязі та у вчиненому щиросердечно розкаюється, сприяв розкриттю правопорушення шляхом надання відповідних показів, збитки кримінальним правопорушенням, завдані потерпілому ОСОБА_5 , ним повністю відшкодовано.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні не заперечили проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття даного кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 45 КК України є дійове каяття, що характеризується трьома елементами, а саме: щирим розкаянням у вчиненому злочині; активним сприянням розкриттю цього злочину; повним відшкодуванням завданих особою збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає підставу звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

Повне відшкодування заподіяних збитків або усунення заподіяної шкоди означає задоволення в повному обсязі розумних претензій потерпілого. Відшкодуванню підлягає заподіяна потерпілому моральна та фізична шкода, а також матеріальні збитки, що виникли у потерпілого у зв`язку із посяганням на нього.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Потерпілий про наявність претензій до обвинуваченого не заявив та не заперечив проти звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що у даному провадженні наявні підстави для застосування щодо ОСОБА_4 положень ст. 45 КК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим клопотання обвинуваченого задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки у судовому засіданні встановлено, що він раніше не судимий, свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, повністю відшкодував завдані ним збитки, що не заперечується потерпілим.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному випадку судом постановляється ухвала про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, то витрати на залучення експертів не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2019 року (справа № 308/14061/19) накладено арешт у кримінальному провадженні № 0003913 на автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», держаний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.04.2015 року, в частині заборони розпорядження ним (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, що накладений на майно згідно з вказаною ухвалою слідчого судді у даному кримінальному провадженні.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 284-288, 369-372, 392, 395 КПК України, ст. 45 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Закрити кримінальне провадження (єдиний унікальний номер судової справи 308/944/20), внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003913 від 07.12.2019 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Скасувати арешт майна, що накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2019 року (справа № 308/14061/19) на автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», держаний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.04.2015 року.

Речові докази: автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», типу автобус Д, сірого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію до даного транспортного засобу, що передано під розпису власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутими за належністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1