САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 725/6078/14-к
Провадження № 1-кп/726/14/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000048 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Гримайлів, Гусятинського району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Протягом 2013 року, працюючи старшим менеджером ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 190, ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції 2011 року), а саме: шахрайство, вчинене у великих розмірах, а також підроблення іншого офіційного документа, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документу при наступних обставинах. Обвинувачений ОСОБА_7 у період часу з 15 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року працював на посаді старшого менеджера зі збуту ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», яке розташоване у м. Чернівці по вул. Коломийській, 2-Г і відповідно до своїх посадових обов`язків здійснював роздрібну та оптову торгівлю автотранспортними засобами. Так, 29 жовтня 2013 року, з метою придбання автомобіля, до салону товариства звернувся потерпілий ОСОБА_5 , якому обвинувачений порадив придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», вартістю 424 700 грн., на що потерпілий в свою чергу погодився. Пізніше, 31 жовтня 2013 року, ОСОБА_7 , займаючи свою посаду та здійснюючи торгівлю автотранспортними засобами, маючи на меті заволодіння грошовими коштами потерпілого, який мав намір придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», достовірно знаючи про те, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє безготівковий розрахунок та працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб та для будь-яких цілей, пов`язаних з придбанням автомобіля отримувати у покупців готівку, усвідомлюючи, що в інший спосіб отримати від ОСОБА_5 грошові кошти не вдасться, з метою переконання та створення у потерпілого враження про дійсність угоди та справжність своїх дій, тобто з метою полегшення вчинення шахрайства, виготовив договір купівлі-продажу за № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_5 , в який вніс неправдиві відомості про порядок оплати товару та у графі «директор ОСОБА_8 » виконав підпис замість ОСОБА_8 , що підтверджено висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року, тобто таким чином та у такий спосіб підробив офіційний документ, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою його подальшого використання особисто. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , на початку листопада 2013 року , перебуваючи біля будинку № 18 по вул. Чехова у м. Чернівці, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_5 є підроблений, оскільки виготовлений ним та підписаний ним замість директора ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» ОСОБА_8 , надав його ОСОБА_5 як доказ існування між потерпілим та ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» взаємовідносин з приводу придбання автомобіля, отримавши від останнього грошові кошти в сумі 30 000 грн., таким чином та у такий спосіб використавши підроблений документ.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 протягом листопада 2013 року перебуваючи по вул. А.Чехова, 18 та по вул. Коломийській, 2Г у м. Чернівці, маючи на меті корисливий мотив особистого збагачення, шляхом обману, достовірно знаючи про те, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_5 є підробленим, всупереч своїх посадових обов`язків та не маючи повноважень на готівкове отримання грошей, знаючи, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє саме безготівковий розрахунок і працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб отримувати для будь-який цілей, пов`язаних з придбанням автотранспортних засобів у покупців готівку, під приводом доставки замовленого покупцем автомобіля в м. Чернівці, заволодів початковим внеском в сумі 30 000 грн., а також коштами, які необхідні нібито для поставки автомобіля на облік в органах ДАІ УМВС України в Чернівецькій області в сумі 24 000 грн. та основною сумою коштів в розмірі 200 100 грн., а всього шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 у сумі 254 100 грн., завдавши йому майнової шкоди у великих розмірах.

Допитаниий в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав в повному обсязі щодо усіх кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують та просив суд виправдати його за відсутністю у його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та відсутністю доказів на підтвердження його вини.

При цьому повідомив, що у червні 2013 року він працював старшим менеджером ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці». У 2013 році виробник автомобілів марки «Hundai» презентував нову модель автомобіля марки «Hundai Santa Fe», на яку був дуже великий попит. Компанія вчасно не виконувала свої зобов`язання за договорами купівлі-продажу автомобіля, тому покупці, вносячи 100 % оплату за транспортний засіб могли чекати свій автомобіль від 1 місяця до 1 року. На території автосалону працювала каса банку, через яку покупець міг внести кошти на рахунок автосалону. Щодо особливостей придбання автомобіля пояснив, що існує імпортер автомобілів марки «Hundai», який безпосередньо займається поставкою автомобілів на територію України, які в подальшому розмитнюються і розприділяються між автосалонами на реалізацію. Крім того, якщо клієнт бажає придбати певний автомобіль і його немає в автосалоні, його можна було замовити у виробника. Щодо підписання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладених між товариством та клієнтом, пояснив, що він мав усі повноваження на підписання таких договорів замість директора товариства, оскільки в той час фактично виконував його обов`язки та крім договору, наданого потерпілому, ним за час роботи було підписано багато аналогічних договорів. За даними договорами покупці отримували придбані транспортні засоби та жодних претензій до нього не мали. При цьому, укладений з клієнтом договір не мав ніякої юридичної сили, й відповідно не був офіційним документом, оскільки єдиною юридичною підставою для виникнення права власності на автомобіль була лише його реєстрація на підставі довідки-рахунку в органах ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, а тому доводи сторони обвинувачення в тій частині, що він підробив договір є безпідставними. Крім того, зазначив, що умовами договору обумовлювалися лише порядок внесення першого внеску за автомобіль, який був мінімальний в розмірі 30% від вартості, а також обумовлювалися умови доставки автомобіля та проведення остаточного розрахунку, а тому права власності на автомобіль на підставі такого договору не виникало. Зазначив також і те, що договір купівлі-продажу автомобіля від 31 жовтня 2013 року ним був наданий клієнту не в автосалоні, а біля будинку потерпілого, оскільки останній дуже поспішав перед від`їздом та хотів швидше придбати автомобіль та саме за попередньою домовленістю та погодженням із потерпілим. Він, як менеджер автосалону, несе матеріальну відповідальність за виписані довідки-рахунки, а наданий потерпілому договір юридичної сили не має та не є офіційним документом, а лише передбачає певний алгоритм та умови реалізації автомобіля та на його підставі право власності не виникає. Також суду пояснив, що у разі внесення за автомобіль першого внеску на рахунок товариства, в подальшому після доставки замовленого автомобіля в автосалон клієнту надаються усі необхідні документи для здійснення його реєстрації та постановки на облік в МРЕВ і після внесення остаточної суми вартості автомобіля, він передається клієнту.

Крім цього, щодо придбання потерпілим автомобіля, пояснив, що у жовтні 2013 року до автосалону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» завітав потерпілий, який мав намір придбати транспортний засіб. Йому було повідомлено про модельний ряд, технічні характеристики транспортних засобів та умови придбання автомобіля в салоні. Крім цього з потерпілим спілкувався з приводу такої послуги як «трейд-ін», яка передбачала можливість покупця передати в автосалон старий автомобіль, який в подальшому оцінювався і при придбанні нового автомобіля сплачувалася різниця у вартостях автомобілів. На той час потерпілий користувався автомобілем «Фольцваген Гольф», однак як йому стало відомо пізніше даний транспортний засіб потерпілому на праві власності не належав, а був власністю батька його дружини. Оцінивши можливу вартість старого транспортного засобу ним була названа потерпілому сума різниці у вартостях між старим автомобілем та автомобілем марки «Hundai Santa Fe», який бажав придбати потерпілий. Однак від такої пропозиції потерпілий відмовився та повідомив йому про те, що має кошти на перший внесок за автомобіль марки «Hundai Santa Fe», а на іншу частину коштів має намір оформити кредит. Автомобіль, який бажав придбати потерпілий належав до топових версій, а тому могли виникнути проблеми з його доставкою, про що ним було повідомлено потерпілого. Також він повідомив потерпілому, що при замовленні автомобіля, він може бути доставлений і не до автосалону «Богдан-Авто-Чернівці», може надійти до іншого дилера, а тому кошти слід внести на рахунок певної компанії-дилера, а можна внести і на рахунок салону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», однак в подальшому ці кошти за заявою клієнта мають бути повернуті та проведено їх перерахування безпосередньо на рахунок того товариства, на балансі якого буде знаходився автомобіль. В свою чергу потерпілий повідомив йому про те, що його не буде деякий час на території України та повідомив його про те, що готовий підписати договір та передати кошти на перший внесок. Крім того, у зв`язку із зайнятістю потерпілого, він за домовленістю з ним, особисто приїхав по місцю його проживання, де останній передав йому 30 тис. грн. в якості першого внеску за автомобіль, а він в свою чергу передав йому договір купівлі-продажу. Усі інші кошти потерпілий приносив до автосалону з власної ініціативи і він їх особисто у нього не вимагав. В подальшому принесені потерпілим суми коштів зберігалися в його кабінеті у салоні, на рахунки товариства не вносилися. Отримані кошти не були внесені на рахунок товариства, оскільки йому не було відомо до якої саме дилерської компанії буде поставлено автомобіль та з якого саме автосалону його буде реалізовано. Фактично кошти від потерпілого отримав на зберігання та потерпілому про все це було відомо.

В подальшому, на початку грудня 2013 року, зазначив що повідомив потерпілого про неможливість реалізувати йому бажаний автомобіль та запропонував розірвати договір купівлі-продажу, знаючи, що до кінця року подібні автомобілі не будуть доставлятися на територію України та розмитнюватися, на що потерпілий відмовився, мотивуючи тим, що він сильно бажає придбати даний автомобіль на подарунок дружині до Нового Року. Потерпілий неодноразово в цей час приїжджав до салону і просив його допомогти придбати даний автомобіль у будь-який спосіб й відповідно він йому повідомив про можливість придбання такого автомобіля в м.Києві у перекупщиків. Потерпілий погодився на таку пропозицію, однак основною умовою для такого придбання автомобіля у потерпілого була необхідність отримання гарантії офіційного автосалону. Тому він йому повідомив, що автомобіль можна придбати як в дилерській мережі та він буде оформлений як перший власник. При цьому, за автомобіль він мав розрахуватися безпосередньо з його власником, а потім останній на підставі заяви в автосалоні переоформлює його на нього як першого власника. Також повідомив йому і номер кузова автомобіля та запропонував його оглянути у м. Києві. Після того, як потерпілий погодився на таку пропозицію та сказав, що його друзі оглядали автомобіль та претензій до нього він не має, він в свою чергу вже як фізична особа та за домовленістю із потерпілим передав аванс за автомобіль на Київ і надав потерпілому копію договору, укладеного між ним та ТОВ «Богдан-Авто-Київ» як підтвердження того, що ним буде придбаний автомобіль саме з офіційного автосалону. В подальшому він мав оплатити решту вартості та вони могли забрати автомобіль чи разом, чи він самостійно, чи потерпілий. Однак поїздки до Києва зривалися та в подальшому потерпілий відмовився від придбання автомобіля і попросив повернути йому кошти. Усі отримані від потерпілого кошти ним були передані до Києва та повернути він їх не зміг, оскільки особа, якій він їх передав у зв`язку із подіями на Майдані виїхав до РФ та він в свою чергу оформив кредит та з кредитних коштів повернув потерпілому лише 50 тис. грн., а решту коштів має намір повернути. Оскільки в подальшому потерпілий звернувся із заявою до правоохоронних органів, у зв`язку із чим він вирішив кошти йому не повертати та чекати на суд. Повідомив суду також і те, що саме він був ініціатором складання розписок за отримані у потерпілого грошові кошти, одна з яких складалася ним як представником автосалону та на ній наявна мокра печатка товариства, а інша вже як фізичною особою. Поданий потерплим цивільний позов визнав частково, не заперечував свого обов`язку повернути потерпілому грошові кошти в сумі 204100 грн.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, його вина підтверджується зібраними стороною обвинувачення наступними доказами, які визнані судом належними та допустимими, зокрема поясненнями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та свідків обвинувачення.

Допитаниий в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , суду показав, що з метою придбання автомобіля для себе та своєї родини він приїхав до автосалону ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», де він, поспілкувавшись із менеджером, остаточно зупинився на моделі автомобіля марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT». Потім до нього підійшов обвинувачений, та побачивши в ньому потенційного покупця, продовжив з ним спілкування з приводу придбання автомобіля, вказав на те, що на той час в автосалоні обраного ним автомобіля в наявності не було та обвинувачений повідомив йому, що такий автомобіль є в іншому салоні та з метою необхідності доставки до м. Чернівці потрібно сплатити перший внесок за автомобіль в розмірі 30 000 грн., на що він погодився. При цьому вказав на те, що в той період він дуже поспішав, оскільки йому необхідно було їхати за кордон для лікування сина та часу заїхати до автосалону з метою перерахування коштів не було. Приблизно через тиждень, він домовився з обвинуваченим про зустріч й відповідно останній під`їхав до нього до дому на вул. Фрунзе з усіма документами на підтвердження придбання автомобіля, підписаними директором салону. Свідком даний подій була його дружина ОСОБА_9 . Вважає, що саме у такий спосіб ОСОБА_7 увійшов до нього в довіру. Зокрема, вказав на те, що ОСОБА_7 під`їхав до нього, де надав усі документи, а він в свою чергу передав йому гроші в сумі 30 тис. грн. в якості авансу. При цьому, обвинувачений запевняв його в тому, що автомобіль по його поверненню в Україну вже буде доставлений до автосалону та після цього він має сплатити решту коштів за придбаний автомобіль та забрати його. Однак, після прибуття із-за кордону, він приїхав до автосалону та автомобіля не було, а обвинувачений в свою чергу запевнив його в тому, що дана модель має дуже великий попит, а тому виникли деякі технічні труднощі із доставкою автомобіля до автосалону. Також, обвинувачений повідомив йому, що з метою більш швидшої доставки автомобіля необхідно сплатити ще грошові кошти за автомобіль, вказуючи на те, що автомобіль швидше отримає той покупець, який внесе більшу суму коштів за його придбання, а також вказав на те, що даний автомобіль він придбає в іншому автосалоні, та повідомив про необхідність надання йому ще 24 000 грн. для поставки автомобіля на облік. З метою більш швидшого отримання автомобіля він завіз до салону ще 150 тис. грн., а також кошти в сумі 24 тис. для постановки автомобіля на облік. При цьому вказав на те, що йому не було надано квитанцій про внесення коштів у нього здивувань не викликало, оскільки обвинувачений наголошував на тому, що кошти в готівковому вигляді краще ніж перераховані на рахунок компанії. Крім того, обвинувачений весь час його запевняв, що автомобіль буде доставлено в найкоротші терміні та він сприймаючи його як досвідченого менеджера автосалону, довіряв йому, оскільки особливостей процедури придбання автомобіля в автосалоні не знав, раніше самостійно ніяких дорогих речей не купляв. Разом з тим до кінця року автомобіль так і не був доставлений до автосалону, а обвинувачений на усі його дзвінки та запитання з приводу автомобіля, повідомляв йому безліч різноманітних причин неможливості доставити та передати йому автомобіль. Крім того, у грудні 2013 року він вкотре прийшов до автосалону та обвинувачений вкотре запевнив його у тому, що укладена між ним та салоном угода дійсна та автомобіль невдовзі буде доставлено, у зв`язку із чим, не усвідомлюючи шахрайських дій обвинуваченого, ним було надано ще 50 тис. 100 грн. Оскільки будь-яких квитанцій йому надано не було, він вирішив відібрати у обвинуваченого розписку про отримання ним коштів на загальну суму 254 тис. 100 грн., на що той погодився та написав розписку.

При цьому зазначив, що на протязі двох місяців автомобіль так і не був йому переданий. Він неодноразово приходив до обвинуваченого із вимогою передати придбаний автомобіль, на що останній повідомив щоб він не хвилювався, автомобіль вже є в салоні м. Києва та з метою переконання його у дійсності його намірів передати автомобіль, надав ще один договір від 17 грудня 2013 року купівлі-продажу, оформлений між ним та ТОВ «Богдан-Авто-Київ», однак даний договір з даним автосалоном він не укладав і не підписував. Звернув увагу суду на те, що обвинувачений весь час запевнював його у тому, що автомобіль буде йому переданий та він особисто поїде до м. Києва, забере автомобіль, оскільки він вже неодноразово у такий спосіб доставляв автомобілі покупцям. У зв`язку із тим, що автомобіль так і не був йому переданий, він повідомив ОСОБА_7 , що не бажає купляти даний автомобіль та звернувся з вимогою про повернення йому отриманих від нього грошових коштів в сумі 254 тис. 100 грн., на що ОСОБА_7 повернув йому лише 50 тис. грн., а решту суми пообіцяв повернути в найкоротші терміни, однак кошти так і не повернув й досі. При цьому пояснив, що передаючи обвинуваченому кошти за автомобіль, він думав що співпрацює саме з автосалоном з приводу придбання автомобіля, а не з ОСОБА_7 як фізичною особою та сприймав його саме як працівника ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці». Через деякий час дізнався про те, що обвинувачений вже в салоні не працює й відповідно звернувся із заявою до правоохоронних органів. Вказав на те, що в загальному, ним було передано ОСОБА_7 254 тис. 100 грн., та це були його особисті кошти.

Зазначив також і те, що поданий ним цивільний позов підтримує в повному обсязі та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з обвинуваченого 507 028 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка складається із суми неповернутого боргу та інфляційних процесів, а також моральну шкоду в розмірі 60000 грн., просить обвинуваченого покарати згідно закону.

Допитаниий в судовому засіданні в свідок ОСОБА_8 , суду показав, що він обіймав посаду директора ТзОВ «Богдан-Авто Чернівці» з 2013 року по 2015 рік та в період з липня по грудень 2013 року обвинувачений працював на посаді старшого менеджера з продажу автомобілів. Вказав на те, що продаж автомобілів на підприємстві відбувався наступним чином, а саме: клієнт обирає автомобіль та сплачує за нього безготівково повну передоплату, а якщо автомобіля у наявності немає, то клієнт сплачує частину коштів по банківській установі та очікує доставки автомобіля, в подальшому його отримує та перераховує повну його вартість. Якщо транспортний засіб, який клієнт бажає придбати, не знаходиться на митній території України, то договір купівлі-продажу не може бути укладеним. Відповідні договори, які укладає товариство, підписуються посадовими особами ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» або за відповідним дорученням іншою особою, при цьому ОСОБА_7 , як менеджер з продажів права підпису таких договорів не мав, лишень право підпису на довідках-рахунках. Крім цього вказав на те, що оскільки у нього вільний графік роботи та він є відповідальною особою за діяльність товариства по кількох областях, то у Чернівецькій області за довіреністю право підпису таких договорів мав інший працівник товариства хто саме він не памятає, оскільки пройшло багато часу, ОСОБА_7 такого права не мав. Разом з тим, обвинувачений мав право на підписання довідок-рахунків для подальшої реєстрації ТЗ в органах ДАІ. При цьому, зазначив, що договір купівлі-продажу автомобіля вважається активованим та починає діяти лише після того, як грошові кошти відповідно до його умов, надходили на рахунки товариства. При цьому, підставою виникнення права власності на автомобіль була саме його реєстрація в органах ДАІ на підставі довідки-рахунку, яка дійсна лише після надходження коштів на рахунок компанії, а не договір купівлі-продажу. Вказав на те, що договір купівлі-продажу, укладений з ОСОБА_10 , він особисто не підписував. Договори купівлі-продажу могли укладатися з клієнтами лише щодо придбання того автомобіля, який знаходився на митній території України. Автомобіль, відсутній на митній території не може бути проданий, оскільки салону невідомі дані про його вартість та номер кузова тощо, що позбавляє виставити на нього рахунок. Крім цього вказав також і на те, що оскільки в той час на підприємстві каси не було, клієнти кошти за придбання автомобілів перераховували через каси банків, працівникам салону категорично заборонялося отримувати від клієнтів кошти готівкою. Також суду повідомив, що при придбанні автомобіля в кредит, покупцю виписується рахунок на автомобіль, з яким він звертається до банківської установи, де отримує гарантійний лист, в якому вказується сума першого внеску, в подальшому автомобіль ставиться на облік та після перерахування банком коштів за автомобіль на рахунок автосалону, покупцю передається транспортний засіб. При цьому, виданий клієнту рахунок на автомобіль, який представлявся банку не є фінансовим документом, це обліковий фінансовий документ. Крім того, зазначив, що в автосалоні можна було замовити певний автомобіль, якого немає в наявності, шляхом направлення відповідної заявки, однак така заявка не є підставою обов`язкового надходження автомобіля до автосалону й відповідно салон не гарантує надходження таких автомобілів, у зв`язку із чим з клієнтами не оформляються договори купівлі-продажу автомобілів, яких немає на митній території України, оскільки відсутні відомості про він-код автомобіля, який має бути зазначено в договорі, а також його вартість, що також вказується в договорі.

Допитаниий в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду показав, що він перебуває у дружніх стосунках з потерпілим та йому відомо, що останній мав намір купити автомобіль марки «Hundai Santa Fe». Вказав на те, що потерпілий йому розповідав, що він звернувся в автосалон ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», вибрав автомобіль після чого дав завдаток та очікував поки доставлять автомобіль, проте через деякий час йому стало відомо, що автомобіль ОСОБА_12 так і не придбав, оскільки його надурили та гроші не повернули. Через вказані обставини в родині потерпілого постійно виникали сварки та конфлікти.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- договором купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_5 як покупця з іншої сторони, згідно якого продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб. Крім цього, визначено характеристику обумовленого товару - транспортного засобу, а саме: «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», ціна товару без ПДВ 352 083,33 грн., з ПДВ 422 500 грн., порядок оплати товару. Відповідно до підпункту «а» п. 3.1 вказаного договору визначено, що покупець зобов`язується здійснити продавцеві оплату за товар наступним чином: а) передплату у розмірі 30 000 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцеві протягом 1 (одного) дня з моменту підписання даного договору; б) остаточний розрахунок в розмірі 392 500 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом 2 днів з моменту повідомлення покупця про надходження автомобіля на склад продавця, але остаточний розрахунок повинен відбутися до видачі покупцеві довідки-рахунку на автомобіль (довідка рахунок є підставою для реєстрації автомобіля в органах ДАІ МВС України на ім`я покупця, але не є підтвердженням повної оплати вартості транспортного засобу. Крім цього відповідно до п. 3.3. договору визначено, що усі платежі за товар по договору здійснюється сторонами у безготівковій формі в національній валюті гривні. Відповідно п. 3.4 договору за домовленістю сторін, момент передплати та/або повної оплати вартості автомобіля вважається фактичне надходження таких грошових коштів на рахунок продавця від імені покупця. Крім цього зі змісту даного договору, в графі продавця міститься підпис від імені директора ОСОБА_8 та він посвідчений печаткою ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» (т.1 а.с. 27-28,49-50);

- договором купівлі-продажу № 1143/12 від 17 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Богдан Авто Київ» та ОСОБА_5 , предметом якого є те, що сторони домовилися про те, що продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб, а саме «Hundai Santa Fe», ціна товару без ПДВ 339 760 грн., з ПДВ 424 700 грн., умовами даного договору визначено, що покупець зобов`язується до 17 грудня 2013 року здійснити оплату товару у розмірі 100 % його вартості в сумі, що становить 424 700 грн. та усі платежі здійснюють у безготівковій формі. Також зі змісту даного договору вбачається що, він підписаний директором ТОВ «Богдан-Авто Київ» та посвідчений мокрою печаткою товариства, підпис покупця відсутній (т.1 а.с. 29-31);

- посадовою інструкцією старшого менеджера із збуту, затвердженою директором ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» від 15.07.2013 року, відповідно якої до обов`язків обвинуваченого ОСОБА_7 , належить здійснення роздрібної та оптової торгівлі автотранспортними засобами, у відповідності з затвердженою номенклатурою, в приміщенні спеціально обладнаному для торгівлі; консультування споживачів про всі особливості, властивості і характеристики автотранспортних засобів та інших товарів, що реалізовуються підприємством; виконання робіт, пов`язаних з продажем, видачею, реєстрацією автотранспортних засобів, а також робіт, пов`язаних перегоном (доставкою) транспортних засобів та інших товарів підприємства, в тому числі для проведення передпродажної підготовки та/чи доукомплектації. Також згідно п. 2.19 вказаної посадової інструкції передбачено, що менеджер зі збуту виписує супровідні документи під час здійснення продажу та видачі автотранспортних засобів та інших товарів підприємства відповідно до встановленого документообігу (т.1 а.с. 36-37);

- розпискою ОСОБА_7 від 07 грудня 2013 року, згідно якої обвинувачений склав розписку про те, що отримав 230 100 грн. як аванс за автомобіль «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT» від ОСОБА_5 , а також 24 000 грн. за реєстрацію в органах ДАІ. Дана розписка підписана обвинуваченим (т.1 а.с. 52);

- розпискою ОСОБА_7 від 02 грудня 2013 року, згідно якої обвинувачений склав розписку про те, що він будучи старшим менеджером автосалону ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» отримав 230 100 грн. як аванс за автомобіль «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», яка підписана обвинуваченим та посвідчена мокрою печаткою товариства (а.с. 51);

- контрактом № 3-ЧРН від 14 травня 2013 року укладеного між ТзОВ «Буковина-Авто» та ОСОБА_8 , згіднол якого визначені умови праці керівника на посаді директора товариства. Зокрема відповідно до п. 1.4, п. 2.2.3 вказаного контракту, керівник є представником товариства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків товариства, передбачених чинним законодавством України та статутом товариства, він уповноважений підписувати довіреності, фінансові договори, банківські та інші документи від імені товариства, але в межах його компетенції відповідно до положень статуту (а.с. 65-67);

- наказом директора ТзОВ «Богдан-Авто Чернівці» №40/13-Вк від 15.07.2013 року про прийняття на роботу обвинуваченого ОСОБА_7 на посаду старшого менеджера зі збуту з 15.07.2013 року з випробувальним терміном три місяці (а.с.71);

- висновком експерта №620 від 21 липня 2014 року, згідно якого підпис в графі «Директор ОСОБА_8 » у договорі купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року виконаний, ймовірно, ОСОБА_7 , відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим (а.с.79-81);

- висновком експерта від 23 вересня 2014 року №2196-К, згідно якого рукописний текст у розписці від 02 грудня 2013 року та в розписці від 07 грудня 2013 року - виконані обвинуваченим ОСОБА_7 (а.с. 94-96).

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України й відповідно підтверджують вину обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений своїми діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах й відповідно кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім цього, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_7 про те, що грошей від потерпілого він не отримував, оскільки такі повністю спростовуються наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами, у тому числі розписками, які складені обвинуваченим та ним же підписані, які обвинувачений не спростовує, а також підтверджується й поясненнями самого обвинуваченого, який суду пояснив, що він дійсно складав дані розписки про отримання у потерпілого грошових коштів за придбання автомобіля, дані кошти потерпілий передав в автосалоні та він їх утримував, а в подальшому дані кошти були ним передані до м. Києва особі, яка на даний час виїхав за межі України та кошти йому не повернув. При цьому, судом приймається й до уваги те, що як протягом усього досудового слідства, так і протягом тривалого розгляду справи в суді, обвинувачений грошові кошти в сумі 204 100 грн. потерпілому так і не повернув.

Доводи обвинуваченого в тій частині, що кошти ним не повернуті у зв`язку із тим, що вони були передані ним іншій особі для придбання потерпілому автомобіля й відповідно в його діях відсутні ознаки шахрайства, суд також до уваги не приймає, оскільки обвинуваченим в ході судового розгляду справи так і не було надано суду на підтвердження вказаного належних та допустимих доказів. Крім того, як вказував обвинувачений, дана особа вчинила як у відношенні нього так і інших осіб злочинні дії, зникла з великою сумою коштів за межі України, однак доказів звернення по даному факту до правоохоронних органів та заведення відповідного кримінального провадження, обвинуваченим та його захисниками також суду не надано.

Також судом не приймаються до уваги твердження обвинуваченого про те, що в його діях убачаються цивільно-правові відносини, і він готовий в цивільному порядку відшкодовувати збитки потерпілому, суд визнає як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки тривалий період, спосіб та обставини заволодіння обвинуваченим коштами потерпілого, поведінка обвинуваченого та те, що він до теперішнього часу більшу частину отриманих коштів не повернув, не приймав жодних заходів щодо повернення потерпілому коштів та відшкодування майнової шкоди, свідчить про наявність умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_7 на заволодіння коштами потерпілого в момент їх отримання.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

В судовому засіданні судом при з`ясуванні обставин вчинення даного кримінального правопорушення, було достовірно встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим виникли довірливі стосунки та потерпілий добровільно декілька разів передавав грошові кошти обвинуваченому як старшому менеджеру ТОВ «Богдан -Авто-Чернівці» в обмін на його обіцянки допомогти йому придбати автомобіль, сприймаючи при цьому обвинуваченого як особу, яка працюючи в автосалоні, наділена можливостями щодо надання певних послуг в сфері автомобільного бізнесу й відповідно на підтвердження реальності надання в майбутньому таких послуг пред`явив потерпілому підроблений ним же в частині підпису керівника підприємства договір купівлі-продажу, тим самим викликавши у нього впевненість та довіру щодо подальшого отримання у власність бажаного автомобіля, й відповідно зловживаючи якою обвинувачений протиправно заволодів коштами потерпілого в сумі 254 100 грн. На підставі викладеного, суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.190 КК України, та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та наявність між обвинуваченим та потерпілим виключно цивільно-правових відносин, оскільки вони повністю спростовані наданими доказами та підтверджені показами потерпілого та свідка ОСОБА_8 , щодо існуючих умов реалізації автосалоном транспортних засобів, а також фактичними обставинами вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, де зокрема встановлено наявність в діях обвинуваченого умислу саме на заволодіння грошовими коштами потерпілого, а не існування будь-яких цивільно-правових відносин ні як представником автосалону, ні як фізичною особою.

Під час судового рогляду судом встановлено, що умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був спрямований на заволодіння коштами потерпілого у великих розмірах та органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою вчинене у великих розмірах.

При кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.190 КК України, судом враховується, що обвинувачений надав потерпілому екземпляр відповідного договору про придбання автомобіля, за наявності якого потерпілий усвідомлюючи реальність даного договору та його наслідків, добровільно на виконання його умов передав обвинуваченому кошти за дії, які повинен був вчинити обвинувачений як представник автосалону, з метою подальшого придбання автомобіля, однак не збирався їх виконувати та не виконав, а також не повернув потерпілому й грошових коштів.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця: під приводом надання допомоги у придбанні автомобіля, а в подальшому його швидкої доставки до салону м. Чернівці та передачі потерпілому, отримав від потерпілого грошові кошти, відповідно використовуючи підроблений ним же договір купівлі-продажу автомобіля, який був наданий потерпілому з метою переконання його про дійсні наміри надання допомоги по придбанню автомобіля, достовірно знав про те, що це за кошти і бажання потерпілого придбати автомобіль, будучи менеджером товариства та вчинив всі дії, необхідні для отримання коштів.

Вищевказані обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема показами потерпілого та свідка ОСОБА_11 , який підтвердив, що потерпілий був переконаний у правомірності дій обвинуваченого, довіряв йому, мав надію, що той допоможе йому у придбані бажаної марки автомобіля, за що передавав йому грошові кошти.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_7 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке вчинене у великих розмірах, тобто скоєння ним злочину, передбаченого ч.3 cт.190 КК України.

При цьому, судом враховується й те, що відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до п.3 Примітки до ст.185 КК України у статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.358 КК України в редакції 2011 року, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив підроблення іншого офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме договору купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_5 ..

Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року та показами свідка ОСОБА_8 .

Крім цього, суд вважає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України в редакції 2011 року, тобто використання завідомо підробленого документа - договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, що підтверджується оригіналом вказаного договору, висновком експерта № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та показами потерпілого ОСОБА_5 .

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що наданий ним потерпілому договір купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_5 , умовами якого визначався порядок надання послуг в сфері автомобільного бізнесу та передбачалися умови придбання автомобіля та здійснення за нього відповідного розрахунку, не є офіційним документом. Відповідно до приміткою ст. 358 КК України визначено ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357,358,366 КК України, а саме: під офіційним документом законодавець розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити. На підставі вказаного, офіційним є документ, який складається і видається службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, які посвідчують певні факти і події, що мають правове значення. Ці документи мають бути належним чином складені за формою та містити необхідні реквізити. Підроблення офіційних документів може полягати у повній фальсифікації або в частковій зміні змісту справжнього документа; способи підроблення документів можуть бути різні. При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним. Під час дослідження кримінального провадження судом встановлено, що наданий обвинуваченим договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, містить такі необхідні реквізити офіційного документа як мокра печатка ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», підпис посадової особи директора ОСОБА_8 , замість якого як встановлено судом, даний договір був підписаний обвинуваченим, який не мав на це відповідних повноважень. При цьому, в даному договорі містяться неправдиві відомості щодо предмету договору автомобіля, який не міг бути проданий потерпілому у зв`язку із його відсутністю та підписаний обвинуваченим замість керівника, не маючи це відповідних повноважень. Також наданий обвинуваченим договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року передбачав умови придбання автомобіля та порядок здійснення розрахунку за нього та відповідно визначав певні обов`язки сторін договору в сфері надання послуг автомобільного бізнесу, як для автосалону, так і для клієнта та наслідки їх невиконання. Вказана інформація, що міститься у договорі купівлі-продажу, посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме: можливість реалізації особою за певних умов права на придбання у власність автомобіля, а також наслідки невиконання умов договору, а тому суд приходить до висновку, що даний договір купівлі-продажу є офіційним документом.

При обранні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та його відношення до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Згідно ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.190 КК України належить до категорії тяжких злочинів, а кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні неповнолітнього сина, по місцю проживання характеризується позитивно, працює, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та з 2002 року перебував на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України суд відносить часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином суд враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, його ставлення до своєї вини, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, а також часткове відшкодування завданої шкоди, приходить до висновку, про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті, а за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі.

При призначенні покарання суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Данний вид покарання на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов потерпілого з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому внаслідок злочинних дій обвинуваченого становить 204100 грн. (неповернута частина грошей) та враховуючи інфляційні процеси на протязі 2014-2019 років на підставі вимог ст. 625 ЦК України загальна сума матеріальної шкоди становить 507028 грн., а тому саме таку суму майнової шкоди слід стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 ..

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Враховуючи принцип справедливості та розумності, обсяг та ступінь вини обвинуваченого та негативні наслідки його протиправних дій по відношенню до потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., саме такий розмір буде відповідати принципу розумності та справедливості.

Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст.368,369-371,373-376, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, ч.1 ст.358 КК України (в редакції 2011 року) та ч.4 ст.358 КК України (в редакції 2011 року), і за їх вчинення призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.190 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.358 КК України (в редакції 2011 року) у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України (в редакції 2011 року) у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України з покладенням на ОСОБА_7 обов`язку: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити попередньо обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період часу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 393,12 грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 507 028 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої злочином та 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі, а саме: договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та оригінали розписок ОСОБА_7 про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів, долучені до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького Апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_7 негайно.

Головуючий суддяОСОБА_1