справа №619/4098/18
провадження №1-кс/619/106/20
Ухвала
іменем України

31 січня 2020 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні питання про відвід судді по кримінальному провадженню № 0001436 від 25.09.2014 по обвинуваченню ОСОБА_5 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

установив:

30 січня 2020 року до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 619/4098/18. В обґрунтування заяви адвокат указав, що під головуванням судді ОСОБА_7 була розглянута цивільна справа № 619/933/16-ц за позовом ОСОБА_4 та згідно судового рішення від 24.04.2017 визнано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:1516. Відповідно до обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 367 КК України предметом злочину, на думку сторони обвинувачення, є вказана земельна ділянка та державний акт. Таким чином, у судовому рішенні, яке набрало законної сили, суддя ОСОБА_7 вже висловив свою думку відносно обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні. Розгляд кримінального провадження суддею ОСОБА_7 порушить право ОСОБА_5 на справедливий судовий розгляд.
У судовому засіданні прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення заяви, вважали її безпідставною та необґрунтованою.
Інші учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися засобами телефонного зв`язку.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши думку присутніх осіб, суддя дійшов висновку про задоволення заяви з наступних мотивів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
У пунктах 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).
Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).
У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).
За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, зазначені у ст. 75 КПК України.

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів заяви суддя ОСОБА_7 розглядав цивільну справу № 619/933/16-ц за позовом ОСОБА_4 , який є потерпілим у кримінальному провадженні № 0001436 від 25.09.2014.Вищезазначеним рішенням суду від 24.04.2017, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19.07.2012 № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_8 »; визнано недійсним держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №944874 площею 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого 12.10.2012 на ім`я ОСОБА_8 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02664; скасовано державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_9 , площею 0,1000 га, для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; витребувано з володіння ОСОБА_9 земельну ділянку, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, площею 0,1000 га, на користь ОСОБА_4 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:003:1654, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001436 від 25.09.2014, ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі в тому, що на підставі висновку, погодженого ОСОБА_5 , розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19.07.2012 № 514 ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку кадастровий номер :00:003:1516. Також ОСОБА_5 підписав державний акт серії ЯМ №944874 на вказану земельну ділянку.
Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 277/599/15-к указав, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Зважаючи на те, що суддею було ухвалено рішення у цивільній справі щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1516 та визнано факт передачі земельної ділянки з порушенням норм закону, яке є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні, з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженому ставленні судді до розгляду даної справи, вважаю за необхідне задовольнити відвід.

Отже, обставини, на які посилається захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у заявленому судді відводі, є підставами для відводу, передбаченими КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою судді.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженню № 0001436 від 25.09.2014.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1