465/1401/20
1-кс/465/451/20
У Х В А Л А
слідчого судді

19.03.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 та скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги останнього на бездіяльність посадових осіб Франківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його, скаржника, заявою від 02.03.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою на бездіяльність посадових осіб Франківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 02.03.2020 року, про, як на його, скаржника, думку, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 ч.2 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу, скаржник покликається на те, що є мешканцем м. Львова та змушений користуватися громадським транспортом.

В період з 06 по 22 год. з 25 грудня 2019 по 15 січня 2020 року, зазначає скаржник, рішенням місцевих органів самоврядування через водіїв трамваїв маршрутів № 1,2,3,4,9 здійснювалося його катування шляхом звукової трансляції у трамваях колядок, які ним вважаються неприпустимі в силу його віри сповідання.
Таку трансляцію вважає кримінально караною, а саме його катуванням, в розумінні кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України.

02.03. 2020 року він звернувся у правоохоронний орган Франківський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою, яку зареєстрували за вхідним № 4258 , однак відомості у ЄРДР не внесли.

Уважає це бездіяльністю слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, який мав, відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України внести відомості викладені у його заяві, до ЄРДР, але не виконав цих вимог.

В судовому засіданні скаржник покликався на ті ж, викладені у скарзі обставини та на запитання слідчого судді додатково пояснив, що заяви аналогічного змісту, за виключенням місця, подані ним до слідчих суддів Шевченківського, Галицького, Залізничного, Сихівського та Личаківського районних судів м. Львова. На даний час не розглянутою залишилася скарга, що розглядається Личаківським судом м. Львова. Інші скарги розглянуті та зобов`язано правоохоронні органи внести відомості у ЄРДР про його катування за обставин, що викладені у розглядуваній скарзі.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що скаржник по одних і тих же обставинах, котрі на його, скаржника, думку, мають ознаки катування, звернувся у різні правоохоронні органи м. Львова та до слідчих суддів.

Таку обставину вважаю як зловживання ОСОБА_3 процесуальними правами визначеними ст.. 55 та ст.. 60 КПК України, спотворення ним загальних засад кримінального судочинства, що визначаються ст.. 1 КК України та

ст.. 2 КПК України.
З огляду на встановлені обставини, слідчим суддею в ході судового розгляду скарги, уточнено у скаржника розуміння ним застережень встановлених ст.. 383 КК України, щодо наслідків завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину та розуміння ним складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, - катування. Після цього скаржник повідомив, що такі наслідки, у тому числі й кримінальної відповідальності, йому зрозумілі.

Здійснюючи аналіз скарги та доводів скаржника на відповідність вимогам процесуального законодавства, саме у такий спосіб, як слідчий суддя, враховую практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, як це вважає скаржник, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Не вдаючись до аналізу наявності чи відсутності підстав у скаржника звертатися до правоохоронних органів із вказаною заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення катування, хоч і є очевидним зловживання скаржником процесуальними правами, і це підтверджується його ж поясненнями про одночасну подачу заяв у правоохоронні органи різних районів м. Львова, як слідчий суддя позбавлений можливості, в даному випадку, відмовити у задоволенні скарги в силу вимог ст.. 214 КПК України.
Представник Франівського ВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не прибув, хоч повідомлявся належним чином про час та місце розгляду скарги, що підтверджується відповідним супровідним листом. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 306 КПК України, відсутність представника поліції не є перешкодою для розгляду скарги, а тому вважаю за можливе продовжити судове засідання за його відсутністю , проти чого скаржник не заперечував.

Так, згідно з вимогами ст.. 214 КПК України, отримавши повідомлення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, прокурор, слідчий зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру судових розслідувань та розпочати розслідування. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не допускається.

Відповідно до частини четвертої вказаної норми закону, слідчий, прокурор, інша службова особа , уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення ( ч. 4 ст. 214 КПК України), зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, законодавець у даній нормі закону дав вичерпне роз`яснення понять підстав та обов`язку внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про ознаки кримінального правопорушення, від так, додаткове їх тлумачення , особами зазначеними у ст.. 214 КПК України, є неприпустимі.

Відповідно до ст. 214 КПК України, внесення відомостей до ЄРДР відноситься до процесуальних рішень та дій, а згідно ч. 1 ст. 5 цього Кодексу, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу, чинними на момент такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого чи прокурора приймаються у формі постанови, повідомлення про прийняте рішення відноситься до процесуальної дії, за допомогою якої, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної

процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію ( ст. 111 КПК України).

Отже, скарга в частині бездіяльності, яка полягає у невиконанні відомостей у ЄРДР за аявою скаржника від 02.03.2020 року в силу вимог ст. 214 КПК України, є обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 1, п. 18 ст. 3, ст. 8, ч. 1, 3-6 ст. 9 , ст.ст.214, 303 307, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, коло яких визначено ч. 4 ст. 214 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 02.03.2020 року.

Зобов`язати начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області особисто чи через посадових осіб , перелік яких передбачений ч. 4 ст. 214 КПК України, внести відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 02.03.2020 року.

Копію витягу з реєстру скерувати заявнику.
Про виконання ухвали повідомити суд у встановленому законом порядку.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4