УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду м.Херсона клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Баришського міського суду Ульяновської області від 25.12.2015 р. щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, українця, освіта повна середня,не працевлаштованого, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого за ч.3 ст.30 ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 06 років 6 місяців позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, посилаючись на те, що 05.12.2019 року наказом Міністерства юстиції України № 3909/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 .
У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Баришського міського суду Ульяновської області від 25.12.2015 р. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 ч.5 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації та у відповідності з ч.1 ст.62 КК РФ призначено покарання у виді 06 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, строк відбування покарання вираховувати з 26 серпня 2015 року.
На теперішній час, ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ « Виправна колоній №10 УФСВП Росії по Ульяновській області».
Кінець строку відбуття покарання 25.02.2022 року.
В клопотанні також заявлено прохання розглядати його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд приходить до наступного.
Так, статтею 9 Конституції України передбачено що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Пунктом "b" ч.1 ст.9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Пунктами "а","d" ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Як слідує з ч.1 ст.10 Конвенції про передачу засуджених осіб, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій особисто виклав бажання продовжити подальше відбування покарання на території України та просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30 ч.5 ст. 228.1, ч. 1 ст. 62 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, що відповідає ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України (незакінчений замах на збут наркотичних засобів вчинений в особливо великому розмірі ), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Однак, в силу ст.69-1 КПК України строк покарання засудженого ОСОБА_4 не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тому його слід вважати таким, що є засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, з урахуванням вимог ст.69-1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, оскільки, покарання за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена у державі винесення вироку, суд не встановлює додаткове покарання, у виді конфіскації майна

Також, враховуючи, що держава виконання вироку забезпечує продовження відбування покарання відповідно до свого законодавства, не погіршуючи становища засудженої особи, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст.72 КК України та зарахувати ОСОБА_4 за вироком Баришського міського суду Ульяновської області від 25.12.2015 р., в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, в межах цього кримінального провадження, з 26.08.2015 року по день набрання вироком законної сили 12.01.2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Міністерства юстиції України, так як дотримані вимоги ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та ч.2ст. 610 КПК України, тому є всі достатні та законні підстави для приведення зазначеного вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України. На підставі викладеного, керуючись статтями 606, 607, 609, 610 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Привести вирок Баришського міського суду Ульяновської області від 25.12.2015 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим :
за ч.3 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання 26.08.2015 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.08.2015 р. по 12.01.2016 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 4 міс. 17 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1