ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2090/19 Номер провадження 11-кп/814/578/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
представник установи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 20.02.2020,-

В С Т А Н О В И В :
20.02.2020 Ленінським районним судом м. Полтава відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що висновок начальника Державної Установи «Полтавська виправна колонія № 64» про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення є передчасним, через нестабільну поведінку засудженого протягом чотирьох років відбування покарання, тобто за весь час відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 20.02.2020 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Державної Установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення з Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував: дані про особу засудженого та його ставлення до праці: ОСОБА_7 має 12 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України, зайняв перше місце у конкурсі «Кращий за професійною майстерністю» серед засуджених з професії «Електрогазозварник», проведеного в листопаді 2019 року Полтавським навчальним центром №64, ОСОБА_7 позитивно характеризується начальником відділення соціально-виховної та психологічної роботи (далі-СВПР) та психологом установи; з 2013 року кількість стягнень у ОСОБА_7 зменшувалась, а у 2016-2017 роках останній отримав по 2 заохочення у виді подяки, 42 стягнення - погашені.

Крім того, апелянт зазначив, що резолютивній частині оскаржуваної ухвали місцевого суду не викладено висновків щодо результатів судового розгляду подання начальника Державної Установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення з Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника і представника установи на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Частина 3 статті 81 КК України, передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 28 жовтня 2010 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі за те, що ОСОБА_7 в ніч з 8 на 9 вересня 2003 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на мосту через р. Хорол в с. Хомутець Миргородського р-ну Полтавської обл., на грунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс ОСОБА_10 не менше 18 ударів кулаками рук по голові, чим заподіяв йому закриту черепно-мозгову травму у вигляді чисельних саден обличчя, крововилив у м`які тканини лобної ділянки справа і зліва та в тім`яно-потиличний ділянці, суцільний крововилив під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку та дрібновогнищевих крововиливів в речовину головного мозку, які спричинили смерть потерпілого. Після цього ОСОБА_7 з метою приховання вчиненого ним вбивства переніс труп ОСОБА_10 на берег р. Хорол перед мостом і викинув його у воду.

22.02.2016 Ленінським районним судом м. Полтава зараховано строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 16 вересня 2003 року по 19 вересня 2003 року та з 11 січня 2012 року по 09 лютого 2012 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

9.03.2016 Ленінського районного суду м. Полтави виправлено описку: з 21.03.2011 по 17.02.2011.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 21 березня 2011, кінець строку: 11 лютого 2021 року.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.03.2011.

ОСОБА_7 за час перебування в Полтавській УВП (№ 23) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 13.04.2011 ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Полтавська виправна колонія № 64»

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 , наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» майором внутрішньої служби ОСОБА_11 , затвердженої начальником ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» ОСОБА_12 від 17.08.2019 ОСОБА_7 під час відбування покарання характеризується позитивно.

За порушення установленого порядку відбування покарання мав сорок два стягнення, в тому числі чотири рази поміщався у ДІЗО та один раз переводився до ПКТ. Під впливом проведених виховних та профілактичних заходів зробив для себе правильні висновки і змінив свою поведінку на кращу.

Стягнення погашені в установленому законом порядку. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, за що був одинадцять разів заохочений. Дотримується правомірних взаємовідносин із персоналом установи, виконує їх законні вимоги. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. За станом здоров`я працездатний.

Працевлаштований на виробництві установи в бригаді зварювальників, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», здобув професію «електрогазозварювальника» в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «фізкультура та спорт». Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Своєю поведінкою та ставленням до праці подає позитивний приклад іншим засудженим.

Підтримує відносини з сином та матір`ю шляхом листування, побачень, отримує від них передачі.

За характером спокійний, стриманий. У відношенні до інших засуджених конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини із засудженими. Негативно ставиться до злодійських традицій.

Вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється. Призначене судом покарання вважає несправедливим, прагне спокутувати свою провину працею.

Засудженому ОСОБА_7 комісією установи відмовлено: 1.04.2016 у застосуванні до нього передбаченої законом пільги, згідно ст.101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення; 16.10.2017 у застосуванні до нього передбаченої законом пільги, згідно ст. 82 КК України, за заявою останнього; 16.08.2018 у застосуванні до нього передбаченої законом пільги, згідно ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.

За час відбування покарання ОСОБА_7 має: 12 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

17 лютого 2020 року захисником направлено до місцевого суду про застосування до засудженого 13 заходу заохочення у виді подяки від 14 лютого 2020 року.

Також ОСОБА_7 мав 42 стягнення, які були йому оголошені протягом 2011-2015 років, що складає майже половину призначеного та відбутого засудженим строку покарання, при цьому 4 рази засуджений поміщався до ДІЗО, 1 раз переводився до ПКТ, мав дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, які погашені (а.с. 3-4, 101-102).

При цьому подання про застосування до засудженого заходів заохочення датованих 16.11.2019 та 14.02.2020, тобто вже після прийняття рішення про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 у 2019 році.

Характеристика від 17.08.2019 щодо ОСОБА_7 наданана начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» майором внутрішньої служби ОСОБА_11 , затверджена начальником ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» ОСОБА_12 містить висновки про те, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (а.с.2).

Характеристика надана начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» майором внутрішньої служби ОСОБА_13 , затверджена начальником ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» ОСОБА_12 від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 не містить висновків про те, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (а.с. 100).

Одночасно слід зазначити, що після надання характеристики від 15.01.2020 через 14 днів, а саме 29.01.2020 начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» майором внутрішньої служби ОСОБА_13 , затвердженої начальником ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» ОСОБА_12 повторно надано суду першої інстанції характеристику на засудженого ОСОБА_7 , відповідно до якої останній за час відбування покарання з 13.04.2011 по 29.01.2020 своєю поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення і після звільнення буде проживати за адресою: с. Зуївці Миргородського р-ну Полтавської обл. (а.с.117).

За даними довідки головного бухгалтера установи ОСОБА_14 засудженому ОСОБА_7 нараховано заробітну плату за період з 2016 року по грудень 2019 року, яка становить 23316,20 гривень (а.с. 103).

Станом на 17.08.2019 відбута частина покарання засудженим ОСОБА_7 становить 8 років 6 місяців 6 днів.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)», суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, які наведені вище у тому числі на які посилається захисник, та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення за весь час відбування покарання.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваної ухвали відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 у той час коли з даним клопотанням звернувся начальник Державної Установи «Полтавська виправна колонія № 64» є слушними.

Проте, як вбачається із вступної та мотивувальної частини ухвали суд розглянув не клопотання засудженого, а подання начальника Державної Установи «Полтавська виправна колонія № 64». Тобто суд допустив описку у резолютивній частині оскаржуваної ухвали, яка може бути виправлена судом в порядку ст. 379 КПК України.

З огляду на те, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за весь час відбування покарання, а не за час який передує звільненню, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника засудженого.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно - дострокового звільнення.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20.02.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4