Номер провадження: 11-сс/813/2045/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_10 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні за №0001084 від 02.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 рокубуло задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ,так як слідчий суддя прийшов до висновку, що у клопотанні доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для забезпечення кримінального провадження.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відносно підозрюваного обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22.00 годин до 6.00 годин за місцем реєстрації підозрюваного або в орендованій квартирі, посилаючи на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Так, захисник зазначає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або виключно застави, оскільки жодний ризк, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 після скоєння злочину залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, не переховувався, надав слідству пояснення, визнав свою вину у здійсненні наїзду на пішохода. Жодних доказів, які б могли свідчити, що підозрюваний міг переховуватися від органів досудового розслідування, знищувати або переховувати докази, здійснювати протиправний вплив на потерпілих, свідків або іншим чином перешкоджати слідству немає. Підозрюваний розуміє, що перешкоджанням слідству він сам собі нашкодить, що в подальшому може призвести до обрання санкції у вигляді тримання під вартою.

Також, захисник стверджує, що слідчим та слідчим суддею не встановлено, яким чином підозрюваний може здійснювати вплив на свідків та потерпілого та яким чином це буде впливати на досудове розслідування, оскільки матеріали провадження містять відеозапис з камер зовнішнього спостереження, який відображає фактичні обставини події.

При постановленні ухвали слідчий суддя не взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини щодо застосування запобіжних заходів.

Судом не взято до уваги, що підозрюваний є людиною похилого віку, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив не умисний злочин з необережності, одружений, має двох доньок та онука, що значно знижує ймовірні ризики переховування від слідства. Крім того, стороною захисту надана суду характеристика з місця роботи, характеристики сусідів, відповідно до яких підозрюваний є законослухняним, а також наданий договір оренди, копія паспорту та згоди господарки квартири на проживання ОСОБА_8 в належній їй квартирі

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с.) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме у тому, що 02.12.2019 року, приблизно о 10:20 год. грубо порушивши «Правила дорожнього руху» України, допустив наїзд на пішоходів, внаслідок якого одній особі спричинено смерть.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2019 року;
- протоколом допиту підозрюваного від 03.12.2019 року;
- протоколом огляду речових доказів від 04.12.2019 року;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 03.12.2019 року.
Злочин, передбачений ч.2 ст.194 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зокрема, з врахуваннямтяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, у разі доведеності його вини, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни останніми первинних показань, так як прокурор пояснив, що ОСОБА_8 визнає сам факт ДТП, а не обставини інкримінованого кримінального правопорушення.
При цьому, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховує, що підозрюваний є людиною похилого віку, раніше не судимий, одружений, має двох доньок та унука, позитивно характеристика з місця роботи та проживання, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок слідчого судді.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 .
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки вчинений злочин, що інкримінується ОСОБА_8 , призвів до загибелі людини.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, зогляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні за №0001084 від 02.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 30.01.2020 року, в межах строків досудового розслідування,- залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 16.12.2019 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4