Провадження 1-кс/554/527/2020

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Октябрського районного суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С ТА Н О В И В:

До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України, в якій він просить скаргу задовольнити, постанову слідчого скасувати та направити матеріали кримінального провадження для проведення подальшого досудового розслідування до прокуратури Полтавської області. У скарзі посилається на неповноту досудового розслідування. Постанова про закриття кримінального є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки органом досудового розслідування не вжито належних заходів щодо забезпечення проведення всебічного і повного розслідування кримінального провадження та встановлення об`єктивної істини в справі.

В скарзі зазначається, що прокуратурою Полтавської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року щодо неправомірних дій окремих працівників міліції Октябрського районного РВ ПМУ України в Полтавській області при розслідуванні кримінальної справи № 04200453 за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у якому ОСОБА_3 є потерпілим.

Попри те, що досудове розслідування здійснюється тривалий час, вказівки апеляційного суду Полтавської області від 24.06.2010, 22.10.2010, 16.11.2010 та 12.12.2014 року залишилися невиконаними, а саме органом досудового розслідування не вжито необхідних заходів щодо проведення почеркознавчого дослідження, не відібрано зразки підписів, не проведено технічні експертизи документів.

ОСОБА_3 також зазначає, що фактично був незаконно визнаний винним з порушенням порядку, передбаченого ст.7-1, 11-1 КПК України (у редакції 1961 року), чим грубо порушено його право на захист. Органи прокуратури систематично приймали незаконні рішення про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. ст. 364, 365, 366, 372 КК України відносно працівників міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за фактом незаконного притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, зловживання своїми службовими повноваженнями при незаконному знищенні речових доказів та процесуальних документів в матеріалах кримінальної справи № 04200453, підробки процесуальних документів. Протягом 2013-2015 року слідчими органів прокуратури з часу вступу КПК в редакції 2012 року неодноразово незаконно приймалися рішення про закриття кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 р.; про відмову у визнанні його потерпілим; не вирішенні подані ним клопотання про проведення слідчих дій, зокрема про призначення і проведення почеркознавчої експертизи. З 2005 року по даний час органи прокуратури Полтавської області, які були уповноважені здійснювати нагляд за дотриманням законів слідчими органів внутрішніх справ, розслідуючи вказане вище кримінальне провадження, не вжили належних заходів, окрім як скасування незаконної постанови від 12.12.2005 року про закриття кримінальної справи № 04200453 на підставі ст. 49 КК України, не направили дану справу до суду.

Внаслідок систематичноївідмови у відкритті кримінальної справи, а потім закриття кримінального провадження, з 2005 року і по даний час ОСОБА_3 не може визначитися із своїм процесуальним статусом у кримінальному провадженні №0001919 від 25.04.2013 р., що перебуває в провадженні слідчих Полтавського відділу поліції.

Вказав, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 16.04.2019 року за змістом повторює скасовану постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2016 року.

В судовому засіданні скаржник просив скаргу задовольнити, постанову слідчого скасувати, оскільки слідчий не виконав вказівки апеляційного суду Полтавської області від 24.06.2010, 22.10.2010, 16.11.2010 та 12.12.2014 року, слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.12.2016 року, зокрема не перевірені доводи питання часу виготовлення постанов про закриття кримінального провадження від 12.12.2005 року на підставі ст. 49 КПК України та п. 2 ст. 6 КПК України шляхом проведення експертного дослідження оригіналів цих постанов, не надано правової оцінки щодо наявності в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ознак злочинів, передбачених ст. 364, 366, 372 КК України.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на те, що слідчим не вичерпані всі можливості для встановлення істини у справі.

Слідчий, прокурор, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду даної скарги.

Заслухавши скаржника, його представника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Встановлено, до прокуратурою Полтавської області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України.

Раніше посадовими особами прокуратури та судом неодноразово скасовувалися постанови про відмову у відкритті кримінального провадження, яке розслідувалося за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій слідчих міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час провадження по кримінальній справі відносно нього, а саме внесення неправдивих відомостей до постанови про закриття справи, пошкодження речових доказів та безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності.

У подальшому 07.10.2014 року до Єдиного реєстру були внесені відомості за № 0000269 за ч. 1 ст. 365 КК України. Вказане кримінальне провадження також неодноразово закривалося на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю у діях колишніх працівників Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Закриття кримінального провадження скасовувалися судами різних інстанції та давалися вказівки, які необхідно провести слідчі та процесуальні дії для прийняття законного, обґрунтованого судового рішення.

16.04.2019 року слідчий в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю у діях колишніх працівників Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Таке рішення слідчого мотивоване тим, що постанова про закриття кримінального провадження від 12.12.2005 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України та на підставі ст. 49 КК виносилися однією ж особою, а саме ОСОБА_10 , що на думку слідчого спростовує доводи ОСОБА_3 про підроблення вказаної постанови слідчим ОСОБА_11 .

Постанова про закриття кримінального провадження від 12.12.2005 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України була вручена ОСОБА_3 помилково, а єдиною постановою, яка мала значення, була саме постанова про закриття кримінальної справи на підставі ст.49 КК України. При цьому слідчим ОСОБА_10 порушено порядок закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності (на підставі ст. 49 КК України). Проте дані дії слідчого не є кримінально карним діянням, а є лише порушенням процесуального порядку провадження кримінальної справи.

Відповідно до висновку службового розслідування від 18.07.2011 року щодо дій слідчого Октябрського РВ ПМУ ОСОБА_10 при винесенні постанови про закриття кримінальної справи № 04200453 заходи дисциплінарного впливу не застосовувалися у зв`язку із тим, що останній звільнений з ОВС за віком у відставку.

Окрім цього, слідчий у своїй постанові від 16.04.2019 року зазначає, що проаналізувавши всі ухвали судів про скасування постанов про закриття кримінального провадження, самі матеріали кримінального провадження, всі вказівки судів з приводу розслідування даного кримінального провадження виконані у повному обсязі. В результаті аналізу зібраних в ході проведення досудового розслідування доказів, висновків службових розслідувань, висновків експертиз, даних матеріалів кримінального провадження в цілому доводи ОСОБА_3 заслуговують на критичну оцінку та не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час проведення досудового розслідування. На підстави вищевикладеного слідчий прийшов до висновку, що у діях колишніх працівників Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_12 та ОСОБА_10 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України не вбачається, оскільки перевищення влади за ч.1 ст.365 КК України належить до злочинів із матеріальним складом і визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам. У ході досудового розслідування встановлена відсутність таких наслідків, що свідчить про вчинення ОСОБА_10 службового проступку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У положеннях ст. ст. 84, 85 КПК України зазначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Висновок слідчого про дослідження всіх обставин справи та не можливість отримання органом досудового розслідування достатніх і переконливих доказів про обставини вчинення даних злочинів, а також критичне ставлення до доводів потерпілого ОСОБА_3 , що призвело до чергового закриття кримінального провадження на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не ґрунтується на об`єктивних та достовірних доказах.

Як вбачається, прокуратура Полтавської області зобов`язувалась згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_13 від 05.12.2016 року (справа № 554/13430/15-к) перевірити сукупність доказів та оцінити дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 364, 366 і 372 КК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 в цілому здійснювалося неефективно, що призвело до неможливості досягнути завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, а саме захисту особи від кримінальних правопорушень, швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

В той же час матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів про умисне притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності у невстановлений законом спосіб, грубо порушивши його право на захист, слідчими в провадженні яких перебувала дана справа.

Стверджуючи те, що ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КПК України обвинувачення не пред`являлося, а тому у діях працівників міліції відсутній склад злочину, відбулося без належного вивчення матеріалів кримінального провадження №0001919 від 25.04.2013 р., що перебуває в провадженні слідчих Полтавського відділу поліції. Вказане позбавляє належного захисту ОСОБА_3 , який продовж тривалого часу намагається довести свою невинуватість у вказаному кримінальному провадженні.

Висновок слідчого про те, що обидві постанови про закриття кримінального провадження від 12.12.2005 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України та на підставі ст. 49 КК виносилися однією ж особою, а саме ОСОБА_10 , та спростовують доводи ОСОБА_3 про підроблення вказаної постанови не ґрунтується на об`єктивних доказах.

Так, висновком експерта № 162 від 20.03.2014 року встановлено, що підпис у графі начальник відділення СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області майор міліції напроти прізвища ОСОБА_10 в постанові про закриття кримінальної справи від 12.12.2005 року за п. 2 ст. 6 КПК України відносно ОСОБА_3 «ймовірно виконаний гр. ОСОБА_10 » (т. 5, а.с.106).

Вказане підтверджує, що доводи ОСОБА_3 стосовно обставин отримання ним постанови від 12.12.2005 року заслуговують на увагу, що вказана постанова була йому видана слідчим ОСОБА_10 . Дані обставини не спростовані досудовим розслідуванням. Отже, вказана постанова від 12.12.2005 року про закриття кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України відносно ОСОБА_3 прийнята у законний спосіб та не була скасована у передбаченому КПК порядку.

Виглядають надуманими твердження слідчого про помилковість видачі цієї постанови, яка лише порушує норми КПК та не спричиняє кримінальної карності. Винесення начальником СВ Октябрського РВ ОСОБА_10 тією ж самою датою, 12.12.2005 року, іншої за змістом постанови, а саме про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності (на підставі ст. 49 КК України), коли відповідно до вимог ст. 7-1 КПК України (в редакції 1961 року) вказані дії відносяться виключно до повноважень суду, потребують додаткової оцінки. Видавши ОСОБА_3 , стороні кримінальної справи, постанову про закриття кримінальної провадження за відсутністю складу злочину, а потім замінивши її на постанову іншого змісту та наслідків, начальник СВ Октябрського РВ, як і будь-який слідчий, не міг не розуміти, що він вочевидь порушує вимоги закону КПК України.

Водночас експерт у своєму висновку № 162 від 20.03.2014 року вирішити питання: «Чи виконаний підпис ОСОБА_10 в постанові про закриття кримінальної справи від 12.12.2005 року за ст. 49 КК України не представилося можливим, питання: «Чи виконаний підпис ОСОБА_11 в постанові про закриття кримінальної справи від 12.12.2005 року за ст. 49 КК України не вирішувалося у зв`язку з відсутністю відповідних експериментальних зразків підпису ОСОБА_11 .

На думку слідчого судді, слідчим не вичерпано можливості отримати зразки документів ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Треба зазначити, що згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_15 прокуратура Полтавської області вилучила статистичну звітність у справі щодо незаконного прийнятого рішення 12.12.2005 р. Дані документи, наряду з іншими є джерелом отримання зразків, для використання при проведенні технічної експертизи документів.

Також встановлено, що судово-технічна експертиза документів не виконана. Експертом було 26.04.2017 року заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-технічної експертизи документів. Проте у зв`язку з його невиконанням експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса направлено повідомлення від 12.09.2017 року про неможливість дати висновок судово-технічної експертизи документів у зв`язку з невиконанням клопотання.

Встановлено, що слідчим під час досудового розслідування не було отримано доказів та не встановлено обставин, які б у своїй сукупності достовірно вказували на відсутність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 372 КК України.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність винесення постанови про закриття кримінального провадження, оскільки не були перевірені всі вказані у скарзі обставини, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Керуючись ст.ст. 303 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С ТА Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 від 16.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000269 від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 365 КК України направити до прокуратури Полтавської області для організації проведення досудового розслідування та направлення за підслідністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.02.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1