Справа № 202/5807/19
Провадження № 1-кс/202/949/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

3 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні прийнятого за його клопотанням рішення негайно вручити підозру ОСОБА_3 .
Так, в своїй скарзі ОСОБА_2 , зокрема, просить зобов`язати групу слідчих Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року, в тому числі слідчого ОСОБА_4 , виконати обов`язкову для виконання постанову від 16.08.2019 року в частині прийнятого рішення про задоволення пункту 7 клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 12.08.2019 року за вх. № Г-71: невідкладно вручити ОСОБА_3 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.
Слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на наступне:
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Отже, можливість особи звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є її невід`ємним правом.
Поряд із цим право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням з боку держави.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Таким чином, право на справедливий суд як складова справедливого судового розгляду не є абсолютним, оскільки воно підлягає допустимим обмеженням і регламентується з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тож оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватися з дотриманням певних умов.
Так, підстави та порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 303 КПК України, названої глави, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування не розглядаються.
З цього можна зробити висновок, що встановлений статтею 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
В своїй скарзі ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні слідчим своєї постанови від 16 серпня 2019 року, якою задоволено його клопотання як потерпілого негайно вручити ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.
Однак положення статті 303 КПК України не передбачають оскарження слідчому судді бездіяльності слідчого, яка полягає у неповідомленні особі про підозру, в тому числі у невиконанні слідчим свого раніше прийнятого в формі постанови процесуального рішення про задоволення клопотання потерпілого про повідомлення особі про підозру, оскільки це не є слідчою чи процесуальною дією, яку слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Таким чином, враховуючи, що скарга ОСОБА_2 подана на бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню слідчому судді відповідно до частини 1 статті 303 КПК України, у відкритті провадження за такою скаргою необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1