ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/176/20 Справа № 202/5708/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 19 години 50 хвилин 02 березня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України та існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та встановлені під час судового розгляду обставини, слідчий суддя вважав, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки на даний час по зазначеному кримінальному провадженню ще не проведено усіх слідчих дій, спрямованих на перевірку отриманих доказів.
Крім цього, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, врахував дані про особу ОСОБА_7 , який скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкі злочини, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин у групі осіб, вважає, що прокурором доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_8 просить дану ухвалу скасувати, постановити свою ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .
Вказану ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону та неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту.
На думку апелянта в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження наявності обставин, які доводять неможливість запобігти ніби-то встановленим слідчим ризикам.
Вважає, що прокурором не було доведено, що наявні обставини, передбачені ст. 176 КПК України. Слідчим суддею це не перевірено та не надано оцінку. Вказане підтверджується матеріалами клопотання слідчого з додатком. На його думку, слідчим не наведені обставини, що підтверджують наявність ризиків.
На його думку, ризики зазначені слідчим у клопотанні, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відповідає обставинам справи, оскільки в клопотанні слідчого відсутні посилання на ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку адвоката, слідчий суддя сам поклав на себе обов`язок слідчого та прокурора встановлювати та доводити ризики та сам його виконав в ухвалі, навівши перелік ризиків відсутніх в клопотанні слідчого.
Суд, на думку апелянта, також виконав роботу слідчого по визначенню ризиків, та не довів її до завершення, оскільки наявність ризиків перелічених судом, що виконав роботу за орган досудового слідства, не доведена. Вважає, що відсутні докази в клопотанні слідчого та в матеріалах доданих до клопотання.
На його думку, судом не наведено та не проаналізовано обставин, які підтверджують наявність ризиків.
Вважає, що судом не розглянуто можливість застосування до підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу, застосування якого може запобігти визначеним судом ризикам, наприклад, домашнього арешту або застави. Відмова в застосуванні альтернативного запобіжного заходу судом, на його думку, не вмотивована.
При винесенні оскаржуваної ухвали, судом, на його думку, порушена вказана норма КПК України, а в клопотанні слідчого в порушення ст. ст. 184, 199 КПК України відсутній обов`язковий виклад обставин, передбачений вказаними нормами КПК.
Вважає, що судом в судовому засіданні зазначені обставини не перевірялись, а також порушено вимоги ст. 199 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги адвоката підозрюваного не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом обґрунтовано встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваному ОСОБА_7 , які відноситься до категорії середньої та тяжких злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна; дані про особу підозрюваного, наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Також враховано передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та мають місце і на теперішній час, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .
Перевіривши доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд також дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.
З наявних матеріалів вбачається, що, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , виправдовують подальше тримання його під вартою.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування.
Були суду відомі і ті дані про особу обвинуваченого, та стан його здоров`я, на які є посилання в апеляційній скарзі.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що причетність підозрюваного ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів не доведена, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки оцінка наявності в діянні підозрюваного складу кримінального правопорушення, судом надається при розгляді справи по суті.
Інші, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката підозрюваного залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4