Справа 127/8079/20
Провадження 1-кс/127/3638/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ТОВ «Правнича компанія «Справа»», в особі представника ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпоряджатися майном, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року (справа № 127/15614/16), в рамках кримінального провадження № 0000023 внесеного до ЄРДР 26.02.2016, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпоряджатися майном, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року (справа № 127/15614/16), в рамках кримінального провадження № 0000023 внесеного до ЄРДР 26.02.2016, щодо заборони вчинення суб`єктами державної реєстрації будь яких реєстраційних дій щодо реєстрації угод про розірвання договорів оренди, а також реєстрації нових договорів оренди укладених між фізичними особами власниками земельних ділянок для ведення товарно сільськогосподарського виробництва із ТОВ «Колорит - Агро» ( м. Вінниця вул. Келецька, 53) на території Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Заявник мотивував клопотання тим, що майно на яке накладено заборону, не має жодного відношення до кримінального правопорушення в рамках якого внесено відомості до ЄРДР, по справі проведено усі слідчі дії та експертизи, а тому накладений арешт призводить до позбавлення власника права користування даною земельною ділянкою.

Заявник та слідчий в судове засідання не з`явилися, завчасно подали через відділ прийому суду клопотання про розгляд клопотання у їх відсутність. Слідчий проти скасування заборони не заперечив.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертався із клопотанням.

З огляду на положення ч. 1 ст.170 КПК України та п. 2 п. 2.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 р., арешт майна може бути застосовано лише щодо майна осіб, які є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що орган досудового розслідування не заперечує проти скасування заборони розпоряджатися майном, а майно на законних підставах використовується ТОВ «Правнича компанія «Справа»». Наведене свідчить, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпоряджатися майном на теперішній час відпала потреба та скасування даного заходу жодним чином не вплине на повноту та всебічність досудового розслідування кримінального провадження.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Викладені заявником доводи та додані до клопотання матеріали, які не були предметом вивчення Вінницьким міським судом Вінницької області, переконують, що зі спливом часу накладена заборона підлягає скасуванню. Отже, в даному випадку враховуючи вимоги розумності строків, співрозмірності обмеженого права та наслідки застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, слід дійти висновку про необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у виді заборони розпоряджатися майном.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що клопотання про скасування заборони розпоряджатися майном підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 170 172, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ «Правнича компанія «Справа»», в особі представника ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задовольнити.

Скасувати заборону розпоряджатися майном накладену ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року (справа № 127/15614/16), в рамках кримінального провадження № 0000023 внесеного до ЄРДР 26.02.2016.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя