Справа № 308/5533/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за заявою зав. психоневрологічним диспансерним відділенням КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ ОСОБА_3 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо: ОСОБА_4 , 1985 року народження, -

В С Т А Н О В И В :

11.06.2020 року зав. психоневрологічним диспансерним відділенням КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо: ОСОБА_4 , 1985 року народження.

У судові засіданні, що призначалися на 17.06.2020 року та на 26.06.2020 року, представник психоневрологічного диспансерного відділення КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Крім цього, заявник був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України. З огляду на викладене та зважаючи на те, що суд позбавлений можливості у інший спосіб здійснити виклик заявника, ніж за тою адресою, що зазначена заявником у поданій ним заяві, приходжу до висновку, що представник психоневрологічного диспансерного відділення КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ без поважних причин не з`являється на розгляд поданої ним заяви.

Прокурор та особа, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру та її законний представник в судове засідання також не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про психіатричну допомогу", особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду, представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує шість місяців.

Згідно зі ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою.

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ," Про психіатричну допомогу" а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, представником КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ не забезпечено явку останнього, а розгляд заяви у його відсутності та у відсутності його представника є порушенням його права на захист, а тому суд вважає за необхідне подану заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст. 17, 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. 95 КК України, ст.ст. 507,512,514 Кримінального процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву зав. психоневрологічним диспансерним відділенням КНП «УМП» Ужгородської міської ради ПНДВ ОСОБА_3 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо: ОСОБА_4 , 1985 року народження залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1