ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/737/17 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1116/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 24 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого:
-23.06.2014 року за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
-11.09.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців,
визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до новопризначеного покарання приєднана частково невідбута частина покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 11.09.2014 року у виді 1 року позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 30 січня 2017 року близько 10.00 години в м. Балаклія Харківської області, маючи умисел на викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, незаконно проник до квартири АДРЕСА_2 , де діючи умисно, таємно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів викрав належні ОСОБА_8 золотий хрестик з пластикової коробки, яка зберігалася на комп`ютерному столику в спальній кімнаті, вартістю 278,99 грн., та гроші в сумі 300 грн., які знаходилися в правій кишені пальто, яке висіло в шафі для одягу, після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 578,99 грн.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок у відношенні нього скасувати та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування посилається на те, що він щиро розкаявся, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується позитивно, працює на будівництві, де також характеризується позитивно, страждає тяжкою хворобою гепатит С, переніс операцію з гострою пшеореактального парапроктиту з интеграсфинктерним ходом НСV- інфекція, має на утриманні батька пенсіонера, відшкодував збитки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, раніше судимий 11.09.2014 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря психіатра не знаходився, у лікаря нарколога був засвідчений у липні 2010 року по постанові про наркологічну експертизу, перебуває на обліку Балаклійського районного відділу і питань пробації за попереднім вироком.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого у скоєному та визнання ним своєї провини та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 в період іспитового строку скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, з застосуванням положень ст. 71 КК України, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання із застосування ст.75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 24 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: