Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/457/20
Провадження №: 1-кп/332/183/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р.Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , у невстановлений час, маючи умисел на виготовлення, носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно виготовив предмет, який відповідно до висновку експерта є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії кастет спрощеної конструкції, виготовлений саморобним способом, після чого почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу до моменту зупинення працівниками поліції 03.02.2020, де в ході проведення огляду місця події біля будинку 35-а по вулиці Оптимістичній у м. Запоріжжі у ОСОБА_4 , який перебував у стані наркотичного сп`яніння, було вилучено вищевказаний кастет.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю, пояснивши, що дійсно, коли йому було років 13-14 він виготовив саморобним способом кастет, обмотав його ізоляційною стрічкою. 03.02.2020 він разом зі свою дівчиною йшов до нього додому, кастет він забрав від дівчини та ніс із собою у сумці. Біля школи № 67 у м. Запоріжжі його зупинили працівники патрульної поліції та спитали про наявність заборонених речей. Він показав все, що було при ньому, зокрема - і кастет. Тоді вони переїхали до вулицю Оптимістичну, де він видав вказаний кастет та його оглянув експерт. У цей день він дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки на роботі курив марихуану, це було підтверджено в результаті огляду, проведеного лікарем. На теперішній час він усвідомив протиправність своїх дій, розкаявся у вчиненому. Також зазначив про те, що ніколи вказаний кастет не використовував у дії.

Згідно з висновком експерта № 2-79 від 05.02.2020 предмет вилучений у ОСОБА_4 03.02.2020 є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом спрощеної конструкції, який виготовлений саморобним способом і є закінченим виробом.

Обвинувачений під час розгляду справи заявив, що він усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 263 КК України.

Приймаючи до уваги, що сторонами кримінального правопорушення не оспорюються наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному проваджені.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. 3 292) (далі - Інструкція) та іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Разом з тим суд зазначає, що норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке в даному випадку використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, які регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України.

Таким чином, Інструкція є тим самим нормативним актом, який регулює правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_4 злочину та підпадає під поняття закону, яке використав законодавець при формулюванні диспозиції ч. 2 ст. 263 КК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 127/27182/15-к.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України виготовленні, носінні холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , яке виразилось у дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому злочині, відвертій негативній оцінці своєї злочинної поведінки, визнанні тих обставин, які ставляться в провину та осуд своєї поведінки, добровільному виданні холодної зброї працівникам поліції, сприянню розкриттю злочину та готовності нести покарання.

Вирішуючи питання про визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, суд виходить із таких обставин.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2020 № 621, ОСОБА_4 під час огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 під час розгляду справи № 556/588/18 звернув увагу на те, що ст. 67 КК України містить перелік різних за характером обставин, що обтяжують покарання. Одні з них становлять певні фактичні обставини, які безпосередньо та нерозривно пов`язані з відповідним діянням (наприклад, «вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів» (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України) тощо). Інші або являють собою оціночні поняття, у світлі яких необхідно оцінювати фактичні обставини злочину (наприклад, «тяжкі наслідки, завдані злочином» (п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України) та інші), або пов`язані з особою потерпілого (див, наприклад, пункти 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України) чи іншими обставини, що обумовлені не діянням як таким, а іншими фактами (скажімо, попередньою судимістю, що указує на існування повторності чи рецидиву злочинів - п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України) тощо.

Вказаний висновок підлягає врахуванню судом під час ухвалення вироку у цій справі відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України.

У цій справі встановлено та підтверджується відповідним висновком перебування ОСОБА_4 під час вчинення злочину, пов`язаного із носінням холодної зброї, у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів. Отже вказана обставина нерозривно пов`язана з відповідним діянням та не є оціночним поняттям.

Крім того, суд враховує, що вказана обставина зазначена в обвинувальному акті і в переліку обставин, що обтяжують покарання, і при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії середньої тяжкості, особу винного, який має постійне місце проживання, не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, але перебуває під спостереженням нарколога з 10.02.2020. Тому суд вважає, що для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів до нього необхідно застосувати покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а про судові витрати - відповідно до ст. 124 КПК України, з урахуванням наданих суду доказів про вартість проведеної експертизи у кримінальному провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Речовий доказ саморобний кастет спрощеної конструкції, переданий на зберігання до камери схову Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи № 2-79 від 05.02.2020 у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1