Справа № 639/759/20
Провадження №1-в/639/155/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2019 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,
про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року),
в с т а н о в и в :
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 ..
Засуджений в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити. При цьому засуджений ОСОБА_4 просив зарахувати строк його попереднього ув`язнення по кримінальному провадженню №0000452 від 02.06.2016р. у період з 14.12.2016р. по 16.11.2017р., по якому він був засуджений вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.03.2017р., до покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2019р.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.03.2017р. ОСОБА_4 відбуте повністю.
Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Засуджений ОСОБА_4 наполягав на розгляді його клопотання за відсутності захисника, а тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 46, ч. 5 ст. 539 КПК України, а також того, що участь захисника у даному провадженні не є обов`язковою, суд розглянув клопотання ОСОБА_4 без участі адвоката ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали особової справи та наявні докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
24.12.2015 року набув чинності Закон України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яким викладено в новій редакції ч. 5 ст.72 КК України.
Зокрема, відповідною нормою було передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року було встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Разом з тим, 21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18.05.2017 року, згідно якого норму ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».
1.Судовим розглядом встановлено, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.03.2017 року у кримінальному провадженні №0000452 від 02.06.2016р. ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 16.11.2017 року.
По даному кримінальному провадженню у період з 14.12.2016р. по 16.11.2017р. до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який зарахований до строку покарання зазначеним вироком та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.11.2017р. (особова справа а.с. 12)
08.12.2017 року засуджений ОСОБА_4 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за відбуттям призначеного строку покарання.

2. Також встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019р. (по кримінальним провадженням №0002275 та 0000667) ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою. З урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2019р. визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.05.2019р. (дата фактичного затримання на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2019р.)

Вказаний вирок не набрав законної сили. (особова справа частина 2 а.с. 43)

3.Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2019 року(по кримінальному провадженню №0000325) ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили обрано у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.2019р. визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.05.2019р., зарахувавши ту частину покарання, що відбута за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019р.
Вирок набрав законної сили 28.08.2019 року.
Злочини, у вчиненні яких визнаний винним ОСОБА_4 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019р., та злочин, за який ОСОБА_4 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2019р., були скоєні після 21.06.2017 року, а саме у першій декаді серпня 2018р., 01.12.2018р. та 07.04.2019р.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі №663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Згідно пунктів 105 - 107 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Враховуючи, що ОСОБА_4 призначене покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.03.2017 року (по кримінальному провадженню №0000452 від 02.06.2016р.) відбув повністю, при цьому строк попереднього ув`язнення по вказаному кримінальному провадженню йому було зараховано до строку покарання, призначеного вказаним вироком; а злочини, у вчиненні яких визнаний винним ОСОБА_4 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019р., та злочин, за який ОСОБА_4 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2019р., були скоєні після 21.06.2017 року, то суд приходить до висновку про неможливість зарахування строку попереднього ув`язнення по вказаним кримінальним провадженням в строк покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015.
Посилання ОСОБА_4 на те, що, з огляду на зарахований строк попереднього ув`язнення по кримінальному провадженню №0000452 від 02.06.2016р. з розрахунку день за два, він фактично перебував в місцях позбавлення волі більший строк, ніж йому було призначено покарання вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.03.2017 року, вищенаведених висновків суд не спростовує, оскільки відповідне попереднє ув`язнення було застосовано по іншому кримінальному провадженню та відповідне покарання ним відбуте повністю. При цьому КК України не передбачено можливості зарахування надмірно відбутого покарання до іншого покарання, призначеного після відбуття попереднього.
З огляду на викладене, враховуючи, що підстави зарахування ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року відсутні, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.
Керуючись вимогами ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України(в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1