У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, а саме до 21.01.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що в ухвалі не наведено доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати правосуддю шляхом переховування від слідства і суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, натомість останній не має на меті уникати кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнає, під час судового розгляду станом на 22.11.2019 р. допитані всі учасники провадження та досліджені письмові докази, твердження про вчинення злочину обвинуваченим спростовуються матеріалами справи.
Суд не звернув увагу на те, що прокурором вказується ризик незаконного впливу на потерпілого, що не відповідає матеріалам справи, оскільки показання потерпілого, надані в судовому засіданні, вказують на невинуватість обвинуваченого.
В порушення вимог ст. 199 КПК України, клопотання прокурора подане в день судового засідання та в ньому не викладені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.
Суд, всупереч ст. ст. 176-178, 183, 194, 199 КПК України та п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, в ухвалі належним чином не мотивував свої висновки та не навів достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не відпали.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні за обтяжуючих обставин, у стані алкогольного сп`яніння, тяжкого насильницького злочину, який має тяжкі наслідки, до затримання не працював, спроб до працевлаштування не робив, легального джерела доходів не мав, не одружений, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом зловживання опіатами, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя та підтримує відносини з такими особами, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 може перешкоджати правосуддю шляхом переховування від органів слідства і суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому існує необхідність продовження відносно нього строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002285, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у стані алкогольного сп`яніння тяжкого злочину із застосуванням насильства, як зазначено в ухвалі суду до затримання не працював, легального джерела доходів не мав, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом зловживання опіатами, веде антигромадський спосіб життя. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ризики, визначені при застосуванні ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, не зменшились.
Враховуючи наведене, доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3