Провадження № 1-кс/243/3971/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року

Слідчий суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 яка полягає у не розгляді клопотання від 10 жовтня 2019 року у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч. 1 ст.368 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

заявник ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:
28 листопада 2019 року в провадження слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 яка полягає у не розгляді клопотання від 10 жовтня 2019 року у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч. 1 ст.368 КК України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , який діє від свого імені та на підставі довіреності від 24 квітня 2019 року, від імені ОСОБА_4 доводи скарги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2019 року до ЄРДР були внесені відомості про скоєне кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.4 ст.368 КК України, за № 0000097.

12 жовтня 2019 року слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні заявників потерпілими у кримінальному провадженні № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч.1 ст.368 КК України, виходячи з тих підстав, що немає достатньо відомостей про те, що заявникам заподіяно шкоду.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя виходив з наступних мотивів.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку слідчий суддя враховує завдання кримінального провадження, передбачені ст. 2 КПК України, приймає до уваги доводи скаржників щодо причин пропущення ними строку оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілими та поновлює його.

Розв`язуючи скаргу по суті, слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Із змісту ч. 2 ст. 55 КПК України вбачається, що пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілому вручається особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Дана норма, у взаємозв`язку з положеннями ст. 214 КПК України, свідчить про те, що така пам`ятка повинна бути вручена особі у строки, передбачені для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, оскаржувана бездіяльність слідчого, що полягає у неврученні пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, відповідає критеріям, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, та може бути оскаржена до слідчого судді.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України визнається:

1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

2. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

4. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

5. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Аналіз вищенаведених положень ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) дозволяє зробити висновок, що потерпілим у кримінальному провадженні є фізична та юридична особа:

якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України);

яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, що підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та служить передумовою для початку досудового розслідування (ч. 2 ст. 55 КПК України);

яка звернулася із заявою про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування ? до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження ? до суду. У разі коли заява подана до неналежної особи, вона направляється за належністю (ч. 2 ст. 55 КПК України);

яка звернулася із заявою про залучення її до провадження як потерпілого без попереднього звернення про вчинення кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 55 КПК України);

яка лише за її письмовою згодою визнана слідчим, прокурором, судом (за ініціативою будь-кого з цих суб`єктів) потерпілим (ч. 7 ст. 55 КПК України). Згода має бути оформлена в письмовому вигляді і містити ті ж фактичні дані, що і заява про залучення особи до провадження як потерпілого. Строк отримання згоди на визнання особи потерпілою законом не встановлений, тому вона має бути отримана протягом розумного строку. Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України постраждала від кримінального правопорушення особа може й не набути статусу потерпілого, якщо вона цього не забажає. У такому разі її можна залучити до провадження лише як свідка.

Аналіз ч. 2 ст. 55 КПК України дозволяє зробити висновок, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Обов`язок вручити потерпілому відповідну пам`ятку, залежно від форми волевиявлення на визнання особи потерпілим, покладається на:

особу, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення;

особу, яка прийняла заяву про залучення особи до провадження як потерпілого;

особу, яка прийняла рішення про визнання особи потерпілим і одержала від неї згоду на це.

Як встановлено в судовому засіданні кримінальне провадження у справі було розпочато на підставі ухвали слідчого судді, якою зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Виходячи із норми ст. 55 КПК України(ч.2), статус потерпілих ОСОБА_7 набули відразу після внесення відомостей до ЄДРДР за їх заявою.

У зв`язку з цим, обов`язок вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого покладається на особу, яка отримала ухвалу слідчого судді та внесла відомості до ЄДРДР за заявою ОСОБА_7 . При цьому вказана особа повинна була виконати вказаний обов`язок відразу після внесення таких відомостей.

Отже для слідчого, якому в подальшому передається на розгляд таке кримінальне провадження така особа від початку внесення відомостей до ЄДРДР є потерпілою, і, у разі з`ясування слідчим, що такій особі не було вручено пам`ятку про права та обов`язки, то він зобов`язаний усунути таке порушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого є процесуальною дією яка лише підтверджує статус особи в його матеріальному прояві. Ненадання такої пам`ятки свідчить лише про порушення прав потерпілого, а не позбавляє особу такого статусу.

Слідчий суддя також вважає, що оскільки наявні встановлені порушення ч.2 ст.55 КПК України, ще на стадії внесення відомостей до ЄДРДР, то слідчий зобов`язаний такі порушення усунути та надати потерпілим ОСОБА_7 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Слід зазначити, що Кримінальний кодекс України містить низку норм, за якими не є обов`язковим наявність потерпілої особи. Стаття 368 КК України передбачає можливість за якою потерпілим може бути визнана особа, від якої посадова особа вимагала хабар(слідчий суддя визначає саме таку дефініцію, зважаючи на те, що станом на події про які йдеться мова у заяви ОСОБА_7 саме таке трактування містила ст. 368 КК України).

За таких обставин, навіть за наявності попередньої кваліфікації за ч.1 ст. 368 КК України, якщо особа в своїй заяві повідомляє про те, що вона потерпіла від злочину, то посадова особа, яка вносить відомості до ЕДРДР в силу вимог закону повинна вручити їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Разом з тим, при проведенні перевірки повідомлених в заяві фактів, в рамках кримінального провадження, слідчий може дійти до висновку про те, що заявник не є потерпілим, і після чого винести мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Натомість в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які дані про те, що були проведені слідчі дії, або інші процесуальні дії, внаслідок яких слідчий прийшов до висновку, що заявники не є потерпілими.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого підлягає скасуванню, як така, що не ґрунтується на встановлених під час досудового розслідування встановлених обставинах.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 110, 117, 303, 309, 376 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Поновити строк подання скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч. 1 ст.368 КК України, на постанову слідчого ОСОБА_8 від 12 жовтня 2019 року та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого ОСОБА_8 від 12 жовтня 2019 року та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч. 1 ст.368 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 від 12 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_5 , вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000097 від 11 вересня 2019 року за ч. 1 ст.368 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошено 16 грудня 2019 року, о 16 год. 00 хв..

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1