ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1322/20 Справа № 189/788/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами
за участю учасників провадження:
заявника: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає хибними висновки суду, що ухвали слідчих суддів не підлягають перегляду за нововиявленими обставинами, при цьому посилається на норми КПК України, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №757/58977/18-к та рішення ЄСПЛ від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі Скорик проти України, яка на його думку, є тотожною його заяві про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді про закриття кримінального провадження.
Зазначає, що рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2006 року, ухвалене на підставі рішень Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2002 року у справі 2-2750/03 та від 13.06.2003 року у справі 2-4135/03 містили всі обставини, зазначені свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо правомірності ведення системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ Просянський ГЗК, проведення загальних зборів акціонерів та здійснення державних реєстрацій змін і доповнень до його установчих документів.
Слідчий ОСОБА_10 та слідчий суддя як під час слідчих дій, так і при прийнятті своїх рішень приходили до висновку, що дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 були правомірні за наявності обставин, встановлених вищевказаними рішеннями , які були чинними на час прийняття ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року.
Однак ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року ці зазначені три судові рішення скасовані, тому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України ця обставина визнається нововиявленою.
На його думку, всі матеріали справи свідчать, що станом на 2002 рік та взагалі ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ніколи не були власниками цінних паперів ВАТ Просянський ГЗК і 18.11.2002 року вчинили протиправні дії в кабінеті Голови правління, порушуючи його права щодо володіння, користування та розпоряджання належним заявнику майном та право на працю, і тому справа підлягає розгляду саме в порядку кримінального судочинства, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року, якою відмовлено в задоволенні скарги останнього на постанову слідчого ОСОБА_10 від 28.10.2015 року про закриття кримінального провадження за №0000153 від 15.02.2014 року.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року не є такою, що містить факти, які можуть мати чи мають значення для іншої справи (у даному випадку, кримінального провадження), не носить характер остаточного рішення і жодним чином не містить будь-яких обставин, які б підтверджували протиправність дій конкретних осіб, зазначених в ухвалі слідчого судді від 30.11.2015 року та здійснення ними кримінального правопорушення, а скасоване рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2006 року по цивільній справі 2-200/06 не є підставою для постановлення ухвали слідчого судді від 30.11.2015 року.
Окрім того, суд, посилаючись на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладені у постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17, зазначив, що перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.
Вислухавши доповідь судді, доводи заявника ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційні вимоги, думку прокурора, яка вважала судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішення Верховного Суду є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій, а тому суд першої інстанції правильно застосував рішення Верховного Суду та послався на нього у своєму рішенні, вказавши, що системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться в главі 34 КПК указує на те, що перегляду за нововиявленими обставинами підлягають не всі судові рішення, а лише ті, якими завершується розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.
По-перше, на це вказує зміст ст. 459 КПК, частина друга якої визначає, що слід вважати нововиявленими обставинами:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Логіка і мета цієї норми, з огляду на її зміст, вказують на те, що процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, якими завершено кримінальне провадження по суті та які, власне, й породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції щодо таких рішень).
Такий висновок цілком узгоджується із загальним законодавчим підходом до регламентації різних процедур перегляду судових рішень. Наприклад, чинне кримінальне процесуальне законодавство гарантує право на апеляційне оскарження судових рішень, якими завершено розгляд кримінального провадження по суті, однак лише в деяких, дуже обмежених, випадках передбачає можливість окремого апеляційного оскарження ухвал суду, що постановляються під час підготовчого судового засідання чи судового розгляду кримінального провадження і якими розгляд цього провадження не завершується по суті.
Більше того, логіка розміщення глави 34 у структурі КПК з урахуванням системного тлумачення норм цієї глави у сукупності з іншими нормами, що в цілому визначають процедуру судового провадження, призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Такий висновок ґрунтується на загально-правовому принципі остаточності судових рішень (res judicata), що знаходить відображення й у змісті відповідних положень інших процесуальних кодексів. Так, стаття 423 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що предметом перегляду за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яким закінчено розгляд справи. Аналогічні положення містяться в статті 320 Господарського процесуального кодексу України та статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
По-друге, на відміну від права на апеляційне оскарження, жодна норма КПК не містить указівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів.
Так, у главі 34 КПК йдеться лише про «суд», тоді як «слідчий суддя» взагалі не згадується.
Крім того, ст. 260 КПК передбачає, що право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, мають учасники судового провадження.
При цьому відповідно до положень ст. 3 КПК, яка містить визначення основних термінів КПК, чітко розрізняє стадії досудового провадження і судового провадження (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК) і визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення,провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК).
При цьому відсутність можливості перегляду за нововиявленими обставинами рішень слідчих суддів, ухвалених під час досудового розслідування, цілком компенсується іншими процесуальними механізмами.
Крім того, ОСОБА_6 не позбавлений можливості вирішити питання по суті через відповідний господарський суд та адміністративний суд в залежності від формулювання змісту позовних вимог, що можуть бути підставою для звернення з заявою про злочин.
Таким чином, ухвала Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами є законною та обґрунтованою.
Помилкове відкриття судом першої інстанції провадження за нововиявленими обставинами не давало можливості суду після відкриття провадження відмовити у відкритті провадження, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_6 , однак вказане само по собі не впливає на правильність ухваленого судом рішення і не є істотним порушенням вимог КПК, а тому не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4