Справа № 182/2696/20
Провадження № 1-кс/0182/676/2020
У Х В А Л А
Іменем України
15.05.2020 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровської області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0001050 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, українця, гр. України, з вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, особою з інвалідністю та депутатом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

10.08.2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.

08.12.2006 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутний термін покарання 1 рік по вироку суду від 10.05.2005 р. і остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі. Звільнений 05.02.2010 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області умовно-достроково;

02.06.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. на підставі ст.. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання 1 місяць по вироку від 08.12.2006 р. і призначено остаточне покарання 4 роки 1 місць позбавлення волі. Звільнився 17.02.2015 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

15.04.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився 10.11.2017 з Синельниківської ВК по відбуттю строку покарання;

28.02.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Вирок вступив набув законної сили 30.03.2020 року,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.2 ст.185 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП знаходиться кримінальне провадження №0001050 за фактом викрадення майна ОСОБА_6 .

13 травня 2020 року ОСОБА_5 оголошено підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою. При цьому прокурор посилався на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду викраденого велосипеда. Прокурор вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він є раніше судимою особою, за вчинення корисливих злочинів і в провадженні суду перебувають інші кримінальні провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічних корисливих злочинів. Він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу. Крім того підозрюваний вчинив злочин в період іспитового строку.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора і покладався на розсуд суду щодо обрання стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він має постійне місце проживання за яким зареєстрований, шкода потерпілому відшкодована. Він не ухиляється від явки до суду і сумлінного виконує обов`язки покладені на нього вироком суду. При цьому ОСОБА_5 не заперечував обставини, викладені в оголошеній йому підозрі.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 ст. 194, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію;

7) майновий стан;

8) наявність судимостей;

9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів кримінального провадження, 13 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру по вказаному кримінальному провадженню за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, яка мала місце 11.04.2020 р. (а.п. 18,19). Враховуючи відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позицію Європейського суду, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на початковому рівні у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Підозра оголошена ОСОБА_5 обґрунтована, заявою ОСОБА_6 , згідно якої 11.04.2020 року о 16.25 год., невідома особа знаходячись біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Нікополь, вул. Січова, буд. 1, викрала велосипед «Україна» (а.п.7), протоколом огляду від 11.04.2020 р, згідно якого в період часу з 18.00 год. до 18.20 год. було оглянуто територію біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в м. Нікополь по вул. Січова, буд. 1 та встановлено, що на момент огляду біля вікна, яке розташоване з права при вході відсутній велосипед (а.п.8), протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що 11.04.2020 року приблизно о 16.20 год. він приїхав на велосипеді до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по вул. Січова, буд. 1 в м. Нікополі, і поставив свій велосипед біля магазину, залишивши його не пристебнутим. Через 5-10 хв. він вийшов з магазину та виявив відсутність велосипеду і викликав поліцію (а.п.10,11). 12.04.2020 року в м. Нікополь по вул. Микитинській в період часу з 13.00 до 13.20 год., оглянуто велосипед «Україна» зеленого кольору, який добровільно видав гр. ОСОБА_5 (а.п.12,13). Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які є працівниками поліції, повідомили, що 12.04.2020, перебуваючи на чергуванні, приблизно о 12.20 год. біля банку «Аваль» по вул. Микитинській, побачили чоловіка, який їхав на старому велосипеді, який підпадав під орієнтування, як викрадений. Ним виявився гр. ОСОБА_5 , який не зміг пояснити походження велосипеду Україна (а.п.14-17). Обставини викладенні в підозрі ОСОБА_5 визнає і не оспорює. При визначенні обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду/, об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком до 5-ти років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тому без застосування жодного запобіжного заходу до нього, останній зможе залишити місце свого проживання.

Що стосується наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик стороною обвинувачення також є доведеним, оскільки ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, вчинив злочин в період іспитового строку і на даний час в провадженні суду знаходяться справи за обвинуваченням ОСОБА_5 ..

Разом з тим, слідчий суддя не погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в тій мірі, що для його запобігання необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує особу підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання, наявність у нього стабільного доходу, родинних зв`язків.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення-злочину, та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, до ОСОБА_5 , з урахуванням відомостей про особу підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194,196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк не більше двох місяців, тобто до 14 липня 2020 року.

На підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 покласти наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати місце свого постійно проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

-прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними час,

-повідомляти про зміну місця проживання, роботи.

Зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців з дня проголошення ухвали, тобто до 14 липня 2020 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Ухвалу для виконання направити начальнику Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області і для контролю прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1