ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/450/20 Справа № 192/1458/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований до дільниці КПЦ, характеризується посередньо, має одне стягнення, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистості та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
З урахуванням наведених обставин, а також відомостей про те, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, проте не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин, суд дійшов висновку, що останній не став на шлях та не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу скасувати та задовольнити клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що за період відбування покарання його підзахисний характеризується задовільно, стягнень не має, порушень режиму утримання не допускав, має одне заохочення, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вину у скоєнні злочину усвідомив, глибоко кається. Окрім цього, суд не врахував, що засуджений має постійне місце мешкання, дружину, яка від нього вагітна та потребує його допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді заяви захисника повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене йому з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, з урахуванням ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, якою засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення.
Поряд із цим, судом враховано, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований до дільниці КПЦ, характеризується посередньо, має одне стягнення, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистості та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи захисника про ненадання судом належної оцінки особі його підзахисного, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог захисника, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, на що вказує посередня характеристика останнього, відсутність заохочень за весь час відбування покарання, а також й те, що злочини за вчинення яких його засуджено, вчинені ним в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4