Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1988/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красівка Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.08.2019 р. Бердичівським міськрайонним судом за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт,-

запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці, тобто до 20 травня 2020 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Стверджує, що слідчий суддя не надав належної оцінки даним, які характеризують особу підозрюваного, зокрема тому, що він будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, судимість за який не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисний злочин, а також тому, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи та джерел доходів. Посилається на те, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну поведінку та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Звертає увагу, що слідчий суддя встановивши відсутність жодних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, все-таки обрав підозрюваному запобіжний захід.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 19.03.2020 р. слідчий СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 18.03.2020 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_8 з метою таємного повторного викрадення чужого майна, прийшов до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розміщеного у дворі будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , використовуючи невстановлений слідством предмет, зірвав з вхідних дверей гаражного приміщення навісний замок та проник в середину.

Знаходячись в приміщенні гаражу, ОСОБА_8 підготував до викрадення речі, належні ОСОБА_11 , а саме: електролобзик марки «Фіолент» вартістю 500 грн., електричну дриль марки «Craft» вартістю 550 грн., кутову шліфувальну машинку марки «Дніпро-М» вартістю 900 грн. та насадки до неї вартістю 150 грн., однак дані речі винести з гаражу не встиг, так як був затриманий працівниками Державної служби охорони, а тому не довів свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_8 намагався викрасти майно, належне ОСОБА_11 на загальну суму 2100 гривень.

Відомості за вказаним фактом 18.03.2020 року були внесені до ЄРДР за №0000255, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

18.03.2020 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, судимість за який не знята та не погашена, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6-ти років, а також на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 18.03.2020 року; протоколом огляду місця події від 18.03.2020 року в гаражному приміщенні; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; повідомленням про підозру ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має родину, на його утриманні є син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітній син дружини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від її першого шлюбу. Також ОСОБА_8 постійно допомагає своїй матері - пенсіонерці, зокрема, допомагає доглядати двох братів-близнят, ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є інвалідами 1 групи загального захворювання та потребують постійного стороннього догляду. В даний час матір підозрюваного особливо потребує його допомоги, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 помер їх батько та мати залишилася сама. Наведене свідчить про наявні міцні соціальні зв`язки підозрюваного.
Також слідчим суддею встановлено, що станом на 20.03.2020 року підозрюваний ОСОБА_8 має реєстрацію та постійне місце проживання в м. Бердичеві Житомирської області та проживає за зазначеною адресою разом з сім`єю, має належну поведінку.
Крім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Разом з тим, останній має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, не доведена.
Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 , останній не заперечує своєї причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (а.п. 27).
Доводи апелянта про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Також, згідно пояснень прокурора в апеляційному суді обраний запобіжний захід підозрюваним ОСОБА_8 не порушується.
Одночасно, апеляційний суд враховує, що вказане кримінальне провадження за поясненням захисника ОСОБА_7 на даний час передано на розгляд суду першої інстанції.
Зазначення апелянтом про те, що в порушення ч.2 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановивши відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, все-таки обрав підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а не відмовив у застосуванні запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставним.

Так, відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Враховуючи, що слідчим суддею була встановлена обставина зазначена у п.1 ч.1 ст. 194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, проте, встановлено відсутність інших обставин, слідчим суддею, обґрунтовано було обрано найменш суворий запобіжний захід.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2020 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці, тобто до 20 травня 2020 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: