Справа №212/8332/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження за № 0003265 від 23 листопада 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою-технічною освітою, працюючого електрогазозварювальником КРМЗ «Метінвест», не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 ,23 листопада 2017 року приблизно о 06 годині 20 хвилин, перебуваючи біля будинку № 63 по вулиці Саласюка в Покровському районні міста Кривого Рогу, реалізуючі раптово виниклий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності свідків та усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав належне ДФ ПАТ «Укртелеком» майно: чавунну кришку телефонного люку типу ЛТС-Г, загальна вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 37/12.1/721 від 08 грудня 2017 року складає 500 гривень 00 копійок. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ДФ ПАТ «Укртелеком» матеріальний збиток на загальну суму 500 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 ,свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 23 листопада 2017 року приблизно о 06 годині, він перебуваючи біля будинку № 63 по вулиці Саласюка в місті Кривому Розі де таємно викрав чавунну кришку телефонного люку, після чого, з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому його було затримано працівниками поліції з викраденим майном.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 ,визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 ,винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочинів середньої тяжкості, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який є раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, та не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання характеризується формально, працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.

Крім цього судом враховано те, що фактично потерпілому шкода від злочину не була завдана, оскільки викрадене майно повернуто власнику, претензій зі сторони потерпілого до обвинуваченого немає, крім цього суд враховує досудову доповідь складену відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

В врахуванням зазначених обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 ,слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Під час досудового слідства щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про залучення експерта.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: кришка люка, що передана представнику потерпілого ОСОБА_5 на зберігання, залишити в розпорядженні власника.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України витрати за проведення в кримінальному провадженні № 0003265 від 23 листопада 2017 року, судово-товарознавчої експертизи № 37/12.1/721 від 08 грудня 2017 року в розмірі 395 гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Дніпропетровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1