Справа № 132/612/20
Ухвала
Іменем України
12.06.2020р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеногов рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 14 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 14 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме автомобіля марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого він є. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 18.02.2020р. у справі № 132/612/20 на належний йому автомобіль марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », був накладений арешт до моменту закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні. Вважає, що на даний час у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, автомобіль сам по собі не несе на собі будь-яких слідів злочину, які б могли бути використанні як доказ, а тому потреба в його арешті відпала, у зв`язку з чим просить подане ним клопотання задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить клопотання розглянути за його відсутності, доводи викладені в ньому підтримує та просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надавши лист від 11.06.2020р. за вих. №4054/218-2020, відповідно до якого просить клопотання розглянути за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Прокурор в судове засідання не з`явився, заперечень з приводу поданого клопотання не надав.

Докази, які б переконливо свідчили про наявність потреби у подальшому арешті автомобілю для проведення відповідних слідчих дій, суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000070 від 14.02.2020р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 18.02.2020р. накладений арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , та який передано на зберігання на арешт майданчик Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим чи прокурором не доведено в передбаченому законом порядку належними та допустимими доказами, а судом під час розгляду клопотання не встановлена необхідність в подальшому застосуванні арешту майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є заявник ОСОБА_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 18.02.2020р. у справі №132/612/20, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо частини клопотання про прийняття рішення про повернення транспортного засобу, то дане питання безпосередньо не пов`язане із вирішенням питання про скасування арешту майна, оскільки питання про повернення речових доказів в кримінальному провадженні врегульований не ст.174 КПК України, в рамках якої подане дане клопотання, а ст.100 КПК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з копії ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 18.02.2020р. у справі № 132/612/20, автомобіль марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000070 від 14 лютого 2020 року, який визначено зберігати на арештмайданчику Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеної норми процесуального закону, на стадії досудового розслідування, речовий доказ в передбаченому законом порядку може бути переданий володільцеві для зберігання під сохранну розписку.

Дане питання на стадії досудового розслідування вирішується слідчим, який згідно ч.5 ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку та строки, передбачені ст.ст.303-304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 14 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, застосований у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 14 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 18 лютого 2020 рокуу справі № 132/612/20, а саме на автомобіль марки «ВАЗ-21101», державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передання йому речового доказу для зберігання.

Копію цієї ухвали невідкладно направити до Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області для виконання, а заявнику для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя