ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1662/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11кп/818/1662/20 за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, працюючого підсобним робочим на фабриці «Варіант», неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.02.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.296 КК України, на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. В порядку передбаченому ст.105 КК України, звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру з передачею під нагляд батьків строком на 1 рік,-

засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Як установив суд, 26 серпня 2017 року, приблизно о 20-20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , тобто за місцем свого постійного проживання, під час сварки з його батьком ОСОБА_9 , що виникла на ґрунті неприязних стосунків через розбіжності щодо обраного ОСОБА_7 способом життя, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій у вигляді смерті особи, свідомо допускаючи їх настання, бажаючи цього, дістав ніж, який знаходився у приміщенні вказаної квартири та наніс ОСОБА_9 два удари ножем в ліву частину грудної клітини, тобто життєво важливий орган людини, спричинивши потерпілому, згідно висновку експерта № 990-А/17 наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини спереду зліва, яке ускладнилося розвитком лівобічного гемопневмоторекса, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя, непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини спереду зліва, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели за собою короткочасний розлад здоров`я, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд першої інстанції проігнорував вимоги кримінального процесуального закону, які регулюють застосування заходів медичного характеру, оскільки залишив без задоволення клопотання захисника про проведення повторної психологічної експертизи, з метою встановлення стану його осудності, хоча висновки експерта мають суперечності. Зазначив, що суд безпідставно дійшов до висновку про наявність в нього умислу на спричинення смерті потерпілому, а також не встановив наявність мотиву на позбавлення життя. Указав, що під час знаходження в стані алкогольного сп`яніння батько неодноразово застосовував до нього фізичну силу та морально принижував його.

Також зазначив, що 26 серпня 2017 року його батько, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, ображав його нецензурною лайкою, схопив за волосся та почав тягнути по підлозі, після чого почав душити, що підтверджується показаннями потерпілого. З урахування вказаного, на думку обвинуваченого в його діях наявний склад кримінального правопорушення передбачений ст.124 КК України.

Просить вирок скасувати, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті.

В апеляційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що в судовому засіданні 04.09.2018 року за клопотанням прокурора були долучені до матеріалів кримінального провадження письмові докази, які у порушення вимог ч.1 ст.23, ч.2 ст.23, ст.358 КПК України, суд безпосередньо не дослідив в інших судових засіданнях, однак послався на них у вироку суду. Наголосив, що суд безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, оскільки, маючи реальну можливість позбавити життя потерпілого та довести злочин до кінця, обвинувачений не продовжив наносити удари потерпілому, що свідчить про відсутність в нього умислу на спричинення смерті батьку.

Указав, що суд лише формально перерахував зібрані слідством докази та не надав їм належний аналіз та оцінку кожному окремо, а також у взаємозв`язку з доказами щодо наявності прямого умислу обвинуваченого на вбивство.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заступник прокурора Харківської області посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням обвинуваченого про нанесення ним двох ударів ножем у груди потерпілого лише з метою припинення неправомірних дій батька, який тягнув його за волосся та душив, що підтверджується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_10 , а також висновком експерта КЗОЗ ХОБСМЕ № 5678-ая/17, відповідно до якого ОСОБА_7 були спричиненні певні тілесні ушкодження. Наголосив, що інших об`єктивних доказів, які б свідчили про наявність прямого умислу ОСОБА_7 на вчинення замаху на вбивство потерпілого судом встановлено не було. На думку заступника прокурора Харківської області в діях обвинуваченого відсутній прямий умисел на спричинення смерті потерпілого.

Указав, що судом не були встановлені мотиви кримінального правопорушення, а також не надана оцінка доводам сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області та частково апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.358 КК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.23 КК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Захисник в апеляційній скарзі стверджує, що письмові докази, які були долучені прокурором в судовому засіданні 04 вересня 2018 року, не були дослідженні в судовому засіданні, однак суд послався на них, як на докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно приписам п.7 ч.2 ст.412 КПК України, в якій міститься перелік істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні 04 вересня 2018 року прокурором дійсно було надано суду письмові докази, які були отриманні під час досудового розслідування. Зазначені письмові докази, згідно даним журналу судового засідання, були долучені судом до матеріалів кримінального провадження.

Однак, у порушення вимог ч.4 ст.107 КПК України у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації зі звукозаписом судового засідання від 04 вересня 2018 року, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити доводи захисника про не дослідження судом першої інстанції письмових доказів, які були надані прокурором в цьому судовому засіданні, а також встановити які саме докази були надані прокурором.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до журналів та звукозаписів судових засідань від 24.10.2018 року, 02.04.2019 року, 08.05.2019 року, 10.06.2019 року, 05.08.2019 року, 13.09.2019 року та 21.10.2019 року, судом першої інстанції не було досліджено наданих прокурором в судовому засіданні від 04.09.2018 року письмових доказів.

У матеріалах кримінального провадження також відсутній технічний носій інформації зі звукозаписом судових засідань від 18.12.2018 року, 12.02.2019 року, що позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити доводи апеляційної скарги захисника про не дослідження письмових доказів та достовірно встановити чи досліджувалися надані прокурором письмові докази в цих судових засіданнях.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ч.4 ст.107 КПК України, згідно п.7 ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України - підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому колегія суддів, згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого, захисника та заступника прокурора Харківської області і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197, ст. 331, п.3 ч. 1 ст.419 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 червня 2020 року включно.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 - тримання під вартою продовжити до 05 червня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: