Справа № 204/2773/20
Провадження № 1-кс/204/418/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-10.05.2011 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненому з місць позбавлення волі 05.05.2017 року з Олексіївської ВК № 25 Харківської області по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 03.05.2020 року, близько 22.00 години, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, із особистих спонукань, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому знайома потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи при цьому що остання перебуває за місцем мешкання. Після того, як ОСОБА_4 постукав у вхідні двері, а потерпіла ОСОБА_9 не відчинила, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на порушення недоторканості житла. В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованому на порушення недоторканості житла, визначеного ст.30 Конституції України, ст.12 Загальної декларації прав людини, ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права а також ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ОСОБА_4 у вказаний час, а саме 03.05.2020 року близько 22.00 години, діючи умисно, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що не вправі проникати до житла особи, прослідував до приміщення будинку, який розташований на території домоволодіння за вищевказаною адресою, та шляхом віджиму металопластикового вікна вказаного будинку, проник до його приміщення, тим самим порушив норми ст.30 Конституції України, ст.12 Загальної декларації прав людини, ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права а також ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто незаконно проник до житла особи, тим самим порушив недоторканність житла потерпілої ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_4 , 03.05.2020 року близько 22.00 години, перебуваючи в приміщенні будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив на стільці поблизу ліжка у кімнаті вказаного будинку мобільний телефон марки «Nokia» моделі 106, imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , що належить раніше йому знайомій потерпілій ОСОБА_9 , при цьому, у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, та він визначив вказаний мобільний телефон як предмет свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи що його злочинні дії є відкритими та явними для потерпілої ОСОБА_9 , яка на цей час знаходилась поруч, 03.05.2020 року близько 22.00 години, перебуваючи в приміщенні будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 , та діючи умисно, відкрито, з корисливих спонукань та з метою наживи, викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia», моделі 106, imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , ринкова вартість якого відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1360 від 06.05.2020 року, складала 532,73 гривні. Після цього, ОСОБА_4 з відкрито викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 532,73 гривні.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у незаконному проникненні до житла, кваліфікуються за ч.1 ст. 162 КК України. Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України. У сукупності, умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.162 КК України, та ч.1 ст. 186 КК України.

05.05.2020 року слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженню відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000756, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

06.05.2020 року слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженню відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

07.05.2020 року склад кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000756 від 05.05.2020 року, перекваліфіковано з ч.3 ст.186 КК України на ч.1 ст. ст. 186 КК України.

07.05.2020 року ОСОБА_4 , відповідно до ст. 276-278 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України.
Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2020 року; - протоколом огляду місця події від 05.05.2020 року; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 05.05.2020 року; - протоколом огляду від 05.05.2020 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 05.05.2020 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 06.05.2020 року; - висновком судово-товарознавчої експертизи № 1360 від 06.05.2020 року; - іншими доказами у кримінальному провадженні за їх сукупності.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, яке відноситься до кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді штрафу або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років та ч.1 ст.186 КК України, яке відноситься до кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді штрафу або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправним роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000756 виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики того, що він може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного: так, підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; крім того, підозрюваний ОСОБА_4 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, також ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, та є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років; особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме існує ризик того, що ОСОБА_12 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а також не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, також ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Так, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з положеннями ст.178 КПК України.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1-4 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що такою сумою застави необхідно визначити 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 42040 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України на строк не більше 2 (двох) місяців. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

Таким чином, при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 врахована також правова позиція, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, та розглянута можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.186 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 05 липня 2020 року, включно.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн., яка може бути внесена як самою підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1