Справа № 645/2443/20
Провадження №1-кп/645/631/20
У Х В А Л А

02 липня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2020 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 11.07.2020 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду до вказаного строку прокурор в судовому засіданні заявив про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зникли та продовжують існувати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на необгрунтованість підозри, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та недоведеність ризиків, про які зазначив прокурор.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку захисника, проти клопотання прокурора заперечував.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких

запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Заслухавши думку всіх учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким. Обвинувачений не одружений, офіційно не працює. Будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, про які зазначав прокурор, в матеріалах справи відсутні.
Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, продовження тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та про відсутність підстав для його зміни на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
З підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави обвинуваченому ОСОБА_7 судом не визначається.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 серпня 2020 року.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: