Справа № 182/1729/20
Провадження № 1-кп/0182/832/2020
У Х В А Л А

08.05.2020 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2020 за № 0000302 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Краматорськ, Донецької області, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Краматорськ, Донецької області, яка зареєстрована у АДРЕСА_3 , мешкає у АДРЕСА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
(в режимі відеоконференцзв`язку з ДУВП №4),
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 20.03.2020 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 28.01.2020 за № 0000302 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
Щодо обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 25.05.2020.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого їх може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, що, при відсутності законних джерел доходів, може спонукати їх вчинити нові корисливі злочини, ризик тиску на потерпілу, свідків; репутацію обвинувачених, які не мають постійного місця роботи, законних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили тяжкий корисливий злочин групою осіб із застосуванням насилля стосовно жінки похилого віку. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Просила змінити їй запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають її малолітні діти, баба та дід. Вона зобов`язується з`являтись до суду за кожною вимогою, виконувати умови домашнього арешту.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти продовження строків тримання під вартою, і, посилаючись на практику ЄСПЛ, підтримав клопотання своєї підзахисної про зміну запобіжного заходу. При цьому надав документи, які підтверджують можливість проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Обвинувачена ОСОБА_4 також заперечувала проти клопотання прокурора. Просила змінити їй запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає її донька ОСОБА_9 . Вона зобов`язується з`являтись до суду за кожною вимогою, виконувати умови домашнього арешту.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання своєї підзахисної про зміну запобіжного заходу. При цьому захисник надала документи, які підтверджують можливість проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 .
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судам в разі задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою у судовому рішенні необхідно чітко зазначати про наявність іншої підстави або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження при розгляді клопотання лише переліком законних (стандартних) підстав для його застосування є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ „Харченко проти України).
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Суд враховує також вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
При цьому суд також вважає, що висновок прокурора про неможливість застосування до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу не аргументований переконливими обставинами, а носить формальний характер і здебільшого посилається тільки на тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.
Враховуючи зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризик переховування обвинувачених від суду поряд із наявністю місця реєстрації та проживання, що встановлено і органом досудового розслідування та зазначено у обвинувальному акті, хоча і існує, однак є малоймовірним.
Також, не достатньо обґрунтованим для продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик незаконного впливу на свідків, оскільки незаконний вплив на них не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки обвинувачених та не зазначено, у який спосіб можливий такий вплив.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особи обвинувачених, наявність у них постійного місця проживання, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка обвинувачених може бути забезпечена шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки судом з`ясовано, що ОСОБА_3 може проживати за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають її малолітні діти, баба та дід, а ОСОБА_4 може проживати за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає її донька ОСОБА_9 ..
На думку суду, такий запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам переховування від суду, здійснення тиску на потерпілу та свідків, зазначених у обвинувальному акті.
Керуючись ст. 177, 181, 314-315 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених відмовити. Клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисників про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши цілодобово ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу суду.
Покласти на обвинувачених наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- ОСОБА_3 не відлучатися із м. Лозова, Харківської області, а ОСОБА_4 із м. Барвінкове, Харківської області в яких вони проживають, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками, зазначеними у обвинувальному акті.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звільнити з-під варти.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Лозівського ВП ГУНП та Барвінківського ВП ГУНП в Харківській обл.
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 07.07.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1