ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/249/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Датою закінчення дії ухвали вказано 00 год. 00 хв. 24 січня 2020 року. У задоволенні клопотань підозрюваного про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовлено.

З матеріалів справи слідує, що 29.11.2019 о 21:20 ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем SUZUKI Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги п. 2.9. (а) ПДР України. Так, навпроти ГАЗС «Новагаз», що по вул. Об`їзній у м. Тернополі, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п. 10.1.; 11.4. ПДР України, безпричинно змінив напрямок руху вліво, перетнув подвійну вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3. та виїхав автомобілем на зустрічну смугу. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль DACІA Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , з одним пасажиром в салоні. Виїхавши, із порушенням вказаних вимог ПДР України, на зустрічний бік дороги, водій ОСОБА_7 створив аварійну ситуацію та допустив зустрічне блокуюче зіткнення транспортних засобів передніми частинами. Унаслідок зіткнення потерпілий ОСОБА_11 загинув, а пасажир його автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, відкритої черепно-мозкової травми, перелом кісток основи та склепіння черепа, відкритий перелом кісток носа, забійно-рвані рани тім`яної ділянки голови та надбрівної дуги зліва, закритий перелом обох кісток середньої третини лівої гомілки зі зміщенням, з якими у важкому стані госпіталізований до КНП «ТУЛ» ТОР. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5. ч.і.; 2.3. (б, д); 2.9. (а), 10.1.; 11.4. та дорожньої розмітки 1.3. «подвійна вузька суцільна лінія» ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_11 30.11.2019 відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до ЄРДР за № 000364 та правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі з доповненням до неї захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 заставу як альтернативу триманню під вартою та визначити її розмір у 170 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий за погодженням прокурора у клопотанні, обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу робить необґрунтовані та недоведені висновки про можливий вплив ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_13 , родичів загиблого ОСОБА_11 , з якими ОСОБА_7 ніколи не спілкувався і не знав цих осіб; вказує на тяжкість можливого покарання; вказує на наявність закордонного паспорта у ОСОБА_7 . Стверджує, що суддею не взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, де характеризується виключно позитивно, місце проживання, де теж характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто ті обставини, які не дали б підстави застосувати до підозрюваного найсуворіший безальтернативний запобіжний захід і суд не вірно не застосував норми закону про визначення обов`язкового альтернативного заходу - застава і не мотивував в частині його не застосування. Також, звертає увагу суду на те, що у ОСОБА_7 незадовільний стан здоров`я який хворіє гіпертонією 2 ступеню, дисметаболічною енцефалопатією та потребує постійного вживання ліків та належного медичного догляду не в умовах СІЗО.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_14 підозри за ч.2 ст.286 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про відсутність передбачених ст.177 КПК України ризиків колегія суддів приходить до переконання про їх безпідставність і вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування до підозрюваного тримання під вартою в даному випадку відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід є виправданим та необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Однак, колегія суддів вважає, що при застосуванні положень ч.4 ст.183 КПК України, яка надає право слідчому судді при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, слідчий суддя в достатній мірі не мотивував свого рішення в цій частині і не врахував, установлені в судовому засіданні інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, має постійне місце роботи, де характеризується виключно позитивно, місце проживання, де теж характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що в сукупності вказують на наявність підстав вважати, що у разі визначення застави підозрюваному, вона може бути достатньою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків. Також, слідчим суддею не взято до уваги, що інкримінований підозрюваному характеризується необережною формою вини.

За таких обставин оскаржувану ухвалу необхідно скасувати і постановити нову ухвалу апеляційного суду, оскільки згідно ч.3 ст.407 КПК України ухвала слідчого судді зміні не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та роботи, а також доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про можливість в даному випадку визначити заставу в максимальному розмірі.

Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб з покладенням на останнього відповідних обов`язків у разі її внесення, оскільки вважає, що застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 182,183,194,405,422,424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії цього запобіжного заходу до 00 год. 00 хв. 24 січня 2020 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду (р/р 2849, МФО 820172, код одержувача 42261572, банк одержувача ГУДКСУ в Тернопільській області, призначення платежу - застава за ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000364 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року)

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

не відлучатися з м.Тернополя, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить чи невиконає інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Виконання ухвали доручити начальнику відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи