Провадження № 1-кп/127/1029/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2019 р. за № 0002201 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, громадянина України, раніше судимого:
16.07.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;
09.10.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;
13.07.2016 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 07.10.2019 року приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , а саме між п`ятим та шостим поверхом, помітив зачинену дерев`яними дверима та замком-штабою комору. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на крадіжку цінних речей з вказаної комори. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття замка-штаби вхідних дверей, проник до вищевказаної комори, звідки вчинив крадіжку телевізора, який належить ОСОБА_8 , марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору, ринкова вартість якого на момент вчинення злочину відповідно до висновку експерта № 6835/19-21 від 25.10.2019 року могла становити 1 358 грн. 00 коп. В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 358 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що 07.10.2019 року приблизно о 04 год. 00 хв., підібравши код до вхідних дверей, він зайшов в приміщення першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , щоб залишити свій велосипед. Піднімаючись з велосипедом по сходах, він зупинився між п`ятим та шостим поверхом щоб відпочити та помітив зачинену дерев`яними дверима та замком-штабою комору. Після чого вирішив зайти до комори з метою крадіжки. Двері комори були зачинені на штабу, однак гвинт був не вкручений та виднівся із замка. Він зняв штабу, відкрив двері, зайшов в комору та побачив там коробки та інші речі. В одній із коробок побачив телевізор марки «BRAVIS». Він вирішив викрасти даний телевізор, занести його на дах та сховати, після чого перенести та продати. Однак коли він піднявся з телевізором на верхній поверх та почав відкривати металеві двері на дах, його почули мешканці будинку та викликали працівників поліції. Він добровільно видав працівникам поліції телевізор, спершу повідомляв працівникам поліції, що знайшов телевізор на смітнику, однак потім повідомив правду про те, що викрав телевізор з комори між п`ятим та шостим поверхом. Вину визнає частково, оскільки вважає, що в приміщення не проникав, так як двері були не замкнені, двері він не зламував і знарядь злому під час затримання у нього не знайшли, визнає, що вчинив крадіжку. Розуміє, що зробив не правильно та жалкує про вчинене, просить суд призначити йому мінімальну міру покарання.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що проживає в будинку АДРЕСА_2 . В першому під`їзді між п`ятим та шостим поверхом за згодою мешканців вони із сусідом обладнали комору, яка закривалася дерев`яними дверима та замком-штабою. Дане приміщення не є його власністю. В приміщенні вони із сусідом зберігали власні речі, в тому числі, в коробці там перебував його пошкоджений телевізор марки «BRAVIS». Телевізор він придбав, на підтвердження чого в нього є відповідні документи. Штаба на дверях закривалася на гвинт, який вкручувався, ключі були у нього і сусіда. За тиждень до крадіжки він до підсобного приміщення не заходив, однак двері завжди замикав, можливо в день крадіжки гвинт в штабі і не був закручений до кінця, йому про це не відомо. Після вчинення крадіжки видимих пошкоджень на штабі не було. 07.10.2019 року працівники поліції повідомили йому про крадіжку телевізора та він написав заяву про вчинення крадіжки, огляд підсобного приміщення проводили в його присутності. Вважає, що обвинуваченого слід покарати за вчинене.
З досліджених судом доказів, зокрема з документів, які надані стороною обвинувачення, вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 07.10.2019 р. за № 0002201.
З протоколу огляду місця події від 07.10.2019 року вбачається, що місцем проведення огляду було підсобне приміщення в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , а саме між п`ятим та шостим поверхом. Вхід до підсобного приміщення здійснюється через дерев`яні двері з накладним замком. В приміщенні знаходяться сумки сірого кольору із старими речами та коробки. Під час огляду нічого не вилучалося.
Як вбачається із заяви ОСОБА_5 від 07.10.2019 року він добровільно видав працівникам поліції телевізор марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору, який викрав із підсобного приміщення між п`ятим та шостим поверхом в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до висновку експерта № 6835/19-21 від 25.10.2019 року за результатами проведення товарознавчої експертизи ринкова вартість телевізора, який належить ОСОБА_8 , марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору могла становити 1 358 грн. 00 коп.
Що стосується тверджень обвинуваченого та його захисника про те, що дії обвинуваченого не вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він у приміщення не проникав, так як на замку та дверях відсутні сліди зламу, дане приміщення не є житловим приміщенням чи сховищем, а у потерпілого немає належним чином оформлених документів на зазначене приміщення, а тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, суд зазначає таке.
Як вбачається з показань в судовому засіданні обвинуваченого він, хоча і не заперечує факту викрадення майна, однак вважає, що в приміщення не проникав, так як двері були не замкнені, двері не зламував і знарядь злому під час затримання у нього не знайшли. Двері були зачинені на штабу, однак гвинт був не вкручений та виднівся із замка. Він зняв штабу, відкрив двері, зайшов в комору та побачив там коробки та інші речі. В одній із коробок побачив телевізор марки «BRAVIS», який вирішив викрасти.
Як вбачається з показань в судовому засіданні потерпілого, між п`ятим та шостим поверхом за згодою мешканців вони із сусідом обладнали комору, яка закривалася дерев`яними дверима та замком-штабою. Дане приміщення не є його власністю. В приміщенні вони із сусідом зберігали власні речі, в тому числі, в коробці там перебував його пошкоджений телевізор марки «BRAVIS». Штаба на дверях закривалася на гвинт, який вкручувався, ключі були у нього і сусіда. За тиждень до крадіжки він до підсобного приміщення не заходив, однак двері завжди замикав, можливо в день крадіжки гвинт в штабі і не був закручений до кінця, йому про це не відомо. Після вчинення крадіжки видимих пошкоджень на штабі не було.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення», необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.
Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
При цьому, обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 07.10.2019 року, місцем проведення огляду було підсобне приміщення в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , а саме між п`ятим та шостим поверхом. Вхід до підсобного приміщення здійснюється через дерев`яні двері з накладним замком. В приміщенні знаходилися сумки сірого кольору із старими речами та коробки.
Що стосується посилання обвинуваченого та його захисника на відсутність у діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки ч. 3 ст. 185 КК України «проникнення», з посиланням на відсутність пошкодженого замка або дверей, суд зазначає, що дана обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки під проникненням слід вважати незаконне вторгнення у будь-який спосіб, в тому числі, без застосування засобів подолання перешкод.
За встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд дійшов висновку, що приміщення комори, звідки було викрадено майно потерпілого, охоплюється поняттям «інше приміщення» з огляду на те, що у ньому розміщувалося майно мешканців будинку, а проникнення обвинуваченого у дане приміщення було незаконним, оскільки в обвинуваченого були відсутні будь-які права перебувати у місці, де знаходилося дане майно, а тому в діях обвинуваченого наявна кваліфікуюча ознака крадіжки - «проникнення у інше приміщення».
Разом з тим, під час судового розгляду не знайшла підтвердження та обставина, що обвинувачений проник до примішення шляхом підбору ключа до замка-штаби вхідних дверей.
Під час судового провадження суд, у відповідності з вимогами ст. 349 КПК України, дослідив докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження.
Зокрема, суд допитав потерпілого, обвинуваченого, дослідив інші надані докази. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого обвинувачення учасники судового провадження не заявляли.
Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, доведена наданими та дослідженими судом доказами.
За таких обставин, враховуючи докази, здобуті під час судового провадження в їх сукупності, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, непрацюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, жалкує про вчинене та просить суд призначити йому мінімальну міру покарання.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 07.10.2019 року ОСОБА_5 було затримано 07.10.2019 року.
Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2019 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів до 05.12.2019 року з одночасним визначенням застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2019 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на строк 60 днів, з 05.12.2019 року до 02.02.2020 року включно.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на строк 60 днів, з 30.01.2020 року до 29.03.2020 року включно.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2046-VIII) слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, оскільки злочин ним вчинено після 21 червня 2017 року.
Крім того, суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2019 року на телевізор марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору та на мобільний телефон марки «LG М200Е» в корпусі срібного кольору, які було вилучено 07.10.2019 року у ОСОБА_5 , - слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні арешту потреба відпала.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи № 6835/19-21 від 25.10.2019 року в розмірі 314 грн. 00 коп.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - 07.10.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн. 00 коп.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2019 року на телевізор марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору та на мобільний телефон марки «LG М200Е» в корпусі срібного кольору, які було вилучено 07.10.2019 року у ОСОБА_5 - скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «LG М200Е» в корпусі срібного кольору, який згідно постанови слідчого про визнання речовим доказом від 08.10.2019 року визнаний речовим доказом та відповідно до квитанції № 0002201 від 07.10.2019 року переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, повернути власнику - ОСОБА_5 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні - телевізор марки «BRAVIS» моделі «LC-40A51» в корпусі чорного кольору, який згідно постанови слідчого про визнання речовим доказом від 08.10.2019 року визнаний речовим доказом та відповідно до розписки від 25.11.2019 року переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя