30.01.2020
Справа № 642/437/20
Провадження №1-кс/642/184/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000239 від 27.01.2020 року клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайський, Харківської області, громадянин України, неодружений, дітей не має, офіційно не працює, освіта- середньо-спеціальна, раніше судимий, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 .,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчим відділом Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000239 від 27.01.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Як зазначено у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, діючи за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, скоїв умисний тяжкий корисний злочин за наступних обставин:
Так, 27.01.2020 близько 11 години 45 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , знаходився в кафе «Вдали от жен», що розташоване по вул. Полтавський Шлях, буд. 60, в м. Харкові. В приміщенні даного кафе вони побачили раніше не знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з грошима, який хотів купити собі телефон і у них виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення грошей.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , запропонували йому пройти разом з ними до приміщення ломбарду та купити там мобільний телефон. Потерпілий, помиляючись відносно істинних мотивів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , приблизно о 12 годині 15 хвилин пройшов з ними до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи із корисних спонукань, відкрито, з метою незаконного збагачення, перебуваючи в середині приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , почали вимагати у потерпілого віддати належні ОСОБА_7 грошові кошти, при цьому ОСОБА_5 відкрито забрав у нього 400 гривень з рук, поклав до карману своєї куртки та направився до виходу з приміщення, при цьому, виконуючи свою частину спільного злочинного умислу,направленого на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи із корисливих спонукань, перегородив ОСОБА_7 вихід своїм тілом та не давав йому вийти. В цей час ОСОБА_5 , побачивши, що ОСОБА_6 , своєю лівою рукою намагається викрасти у ОСОБА_7 з лівого кармана його куртки гроші, продовжує перегороджувати вихід ОСОБА_7 .
Далі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 пройшли у приміщення перед вихідними дверима та зупинились таким чином, що ОСОБА_5 виконуючи свою частину спільного злочинного умислу, знов перегородив своїм тілом вихід ОСОБА_7 з приміщення та наніс один удар зоною ліктя своєї правої руки ОСОБА_7 в область обличчя, таким чином зламавши волю ОСОБА_7 до супротиву.
В цей час ОСОБА_6 , виконуючи свою частину спільного злочинного умислу,направленого на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи із корисливих спонукань відкрито витягнув з лівого кармана куртки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 600 гривень, поклав їх до карману своєї куртки, повалив останнього на підлогу, наніс йому один удар лівою ногою в область таза, таким чином зламавши волю ОСОБА_7 до супротиву, та почав перевіряти його кармани на наявність грошей з метою їх заволодіння, проте його дії були викриті прохожими, після чого він встав та відпустив потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спільно заволоділи майном ОСОБА_7 та залишили місце вчинення злочину, та потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 1000 гривень 00 копійок.
У зв`язку із викладеним ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
27.01.2020 відомості щодо вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239.

27.01.2020 відносно ОСОБА_5 було обрано тимчасовий запобіжний захід затримання в порядку ст. 208 КПК України (фактичні дата/час затримання 27.01.2020/21 година 20 хвилин).

28.01.2020 ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

На обгрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні слідчим надано зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: даними, що містяться у протоколах огляду місця події від 27.01.2020, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , речовими доказами, вилученими в ході огляду місця події 27.01.2020 ( тимчасова перепустка на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 473 гривня 00 копійок, розірвані 5 гривень), протоколом впізнання за участю та потерпілого ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор послалися на наявність ризику, передбаченого у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, діючи за попередньою змовою групою осіб, скоїв умисний тяжкий злочин, не працює та не навчається, маючи реєстрацію на території Харківської області, проте не маючи постійного місця мешкання, тобто не має міцних соціальних зв`язків, є ґрунтовні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, без застосування запобіжного заходу до нього, може покинути територію м. Харкова, області, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілого та свідків, які викривають його у вчиненні злочину, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що він вчинив злочин повторно, тобто існують ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш мякий запобіжний захід домашній арешт.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Одночасно, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодружений, не працює, раніше неодноразово судимий, інкримінований злочин вчинено на наступний день після завершення іспитового строку, має постійне місце реєстрації та проживання , де проживає разом із матір`ю.
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність зазначених вище обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, характер та обставини вчинення інкримінованого злочину, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.03.2020 року.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
При цьому, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя визначає заставу, в розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42040 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 26 березня 2020 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 21 год. 20 хв. 27 січня 2020 р.

Строк дії ухвали до 26 березня 2020 року .

Визначити суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 грн. (сорок дві тисячі сорок грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1