Справа № 183/1610/20
№ 1-кп/183/1083/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000054 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
14 лютого 2020 року, приблизно о 08.00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з мотиву жорстокості та зневаги до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі щодо ставлення до тварин, в порушення ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 року, яка передбачає заборону вчинення дій, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, бажаючи вбити, тобто умисно позбавити життя собаки дворової породи на прізвисько « ОСОБА_6 », яка належала його матері ОСОБА_5 та мешкала у останньої, шляхом знущання над твариною, активним способом, із застосуванням жорстоких методів, які вчиняються особливо болючим способом, за допомогою поводку для собаки, використавши його у якості петлі, вчинив повішення тварини, яка віднесена до хребетних, а саме умисно зробивши петлю з вказаного поводку, накинув її собаці на шию, спричиняючи їй істотний біль та страждання, підняв та повісив на винограднику праворуч від будинку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, здавивши поводком шию собаки, в результаті чого собака померла внаслідок асфіксії, після чого ОСОБА_3 залишив собаку у підвішеному стані на зазначеному місці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 14.02.2020 року він після вживання горілки, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, повернувся з роботи до дому. Самих подій із-за вказаного стану він не пам`ятає і тільки після того, як його розбудили працівники поліцейські, він від них взнав, що повісив собаку, про що також йому розповіла його мати. У скоєному він щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні від надання показань відмовилася, користуючись наявним у неї правом.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене активним способом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, а обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, обвинувачений вину він визнав повністю, є особою, що раніше в силу закону не судима, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.п.42), на обліках у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває (а.п.39,40,41), пройшов курс лікування в реабілітаційному центрі від алкогольної залежності, потерпіла претензій не має та просить його суворо не карати.

Щире каяття ОСОБА_3 , визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1