Справа № 587/2104/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 15 червня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичев Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за контрактом, судимого 20.01.2017 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3-х років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 30 березня 2016 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (попередня польова пошта НОМЕР_2 ) від 21 вересня 2016 року № 281 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, постановлено на всі виду забезпечення та призначено на посаду навідника 2 відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 лютого 2014 року «Про тимчасову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Але, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, з 12-00 години 25 січня 2017 року до 30 вересня 2019 року без поважних причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що він наказом командира військової частини від 21 вересня 2016 року зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду навідника 2 відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . 25 січня 2017 року він залишив розташування військової частини та поїхав додому в АДРЕСА_1 . Зазначив, що він розумів, що немає права залишати військову частин, вказав, що усвідомлював, що він є військовослужбовець, в умовах особливого періоду, наслідки розумів, проте у зв`язку зі сімейного обставинами, що склалися, враховуючи те, що він знаходився в стані душевного пригнічення, йому потрібно було з`їздити додому. В подальшому, він добровільно прибув до розташування військової прокуратури Сумського гарнізону.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України , так як він будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного: ОСОБА_4 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується з негативної сторони.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд визнає те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 день.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2018 року за № 0000077 відносно ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1