Справа № 478/679/20 Провадження № 1-в/478/142/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК №93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Омськ Російська Федерація, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого 12.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, початок строку: 09.04.2014 року; кінець строку: 05.03.2021 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на вимоги ст.81 КК України, просив звільнити його умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 8 років.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.02.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.04.2014 року по 13.05.2015 року за правилами, визначеними абзацом першим ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Казанківського районного суду від 24.04.2019 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 18.06.2015 року, за період відбуття покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
13.10.2015 року та 20.07.2017 року вибував на лікування до Дар`ївської ВК №10 та Снігурівської ВК №5.
Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 13.05.2020 року, засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення: за благоустрій місць позбавлення волі (від 16.01.2020 року), та чотири стягнення: 5 днів ДІЗО за нетактовну поведінку (від 15.07.2015 року); 5 днів ДІЗО за відмову від двохгодинного відпрацювання (від 07.09.2015 року); догану начальника відділу за відмову від двохгодинного відпрацювання (від 22.09.2015 року); порушення форми одягу (від 23.05.2017 року), які погашено у встановленому законом порядку.
З витягу з протоколу №5 від 18.03.2019 року засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення, а саме не завжди здатний до самокерованої право слухняної поведінки.
Відповідно до характеристики, затвердженої заступником начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 13.05.2020 року, засуджений ОСОБА_5 прибувши 18.06.2015 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №6 та не працевлаштований за пенсійним віком. Зневажливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується, догляд за ними не здійснює. Допускає порушення вимог режиму утримання, пожежної безпеки і безпеки праці. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконані. Встановлений режим утримання порушує, за що має ряд стягнень та одне заохочення. У скоєному злочині розкаюється, визначену судом міру покарання вважає справедливою. Від кримінальної справи позову не має.
У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, але виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує негативно, правильних висновків для себе не робить. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта». У колективі засуджених товариський, дружні стосунки підтримує із особами негативної спрямованості. За характером: відкритий, щирий, спокійний, врівноважений-сангвінік, екстроверт. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування та отриманням посилок та передач. Зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, свідомо не утримує в чистоті і порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку. Намірів працевлаштуватися не виказує.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, ставленням до праці, тяжкістю вчиненого ним злочину, дає підстави вважати про неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень у певному періоді не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд,
У х в а л и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1