Справа № 452/2238/19
Провадження № 1-кп/452/4/2020
ВИРОК
іменем України

22 січня 2020 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000195 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 18.03.2019 року біля 13 години 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автосполученням «Ужгород-Самбір-Львів», у напрямку до м. Львів, проїжджаючи ділянку цієї дороги в районі 67 км + 750 м, що між населеними пунктами м. Самбір Львівської області та с. Бабина Самбірського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»; «небезпека для руху»); Р.2 п.2.3 (підпунктів «б» та «д»); Р.10 п.10.1, абз. І п. 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразились у тому, що він не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив небезпеку для руху, перед початком та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконувати маневр «розворот», виїжджаючи в правого узбіччя на головну дорогу, не дав дорогу автомобілю марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який в цей момент рухався по вищевказаній дорозі по напрямку до м. Львів, що призвело до зіткнення між даними транспортними засобами, в результаті чого пасажир автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, водій цього ж автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої важкості та інший пасажир цього ж транспортного засобу ОСОБА_9 отримала легкі тілесні ушкодження.

У результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 :

-потерпілий ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №386 від 21.05.2019 року отримав ЗТГ, забій лівої половини грудної клітки, закритий внутрішньо-суглобовий перелом зовнішнього виростка лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, гемартроз лівого колінного суглоба, множинні садна нижніх кінцівок, які відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

-потерпіла ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №417 від 03.06.2019 року, отримала важку поєднану травму тіла, ЗЧМТ, струс головного мозку, тупу травму грудної клітки, перелом 3-5 ребер справа, відкритий відламковий перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, скальповані рани обох гомілок. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути при ударах до виступаючих частин салону автомобіля під час дорожньо - транспортної пригоди 18.03.2019 року. Травма лівої ноги у вигляді відкритого перелому обох кісток гомілки відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення;

-потерпіла ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №500 від 21.06.2019 року, отримала закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забійної гематоми, садна лобної ділянки голови, забійних гематом тулуба та нижніх кінцівок, дані тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що 18 березня 2019 року, біля 13 години, він рухався на автомобілі «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сторону с.Бабина Самбірського району Львівської області, де проживає. Виїхавши декілька метрів за місто, пригадав, що забув купити деякі продукти додому і вирішив повернутись назад. Шукаючи ділянку для того щоб розвернутись, доїхавши до першого перехрестя з ґрунтовими дорогами, він прийняв праворуч, з`їхавши частиною автомобіля на узбіччя на 2-3 секунди зупинився, подивився чи немає зустрічного транспорту та в дзеркало заднього виду, ніби не було нікого. Почав маневр розвороту і в той час відбулось зіткнення. Відчув сильний удар, машину відкинуло. Повистрілювали подушки безпеки. При тому він залишався при свідомості. Вийшовши з машини побачив транспортний засіб, з яким він зіткнувся. Відразу підбіг до нього подивитись, чи всі живі і здорові. Він отримав травму плеча, однак на той момент ще не знав про дане тілесне ушкодження. Попросив людей викликати машину швидкої допомоги, поліцію, оскільки сам перебував в стані шоку, не орієнтувався де його телефон. Дочекався приїзду швидкої, почали надавати медичну допомогу йому та потерпілим. Оскільки приїхала лише одна машина медичної допомоги і одразу не було змоги забрати всіх в лікарню, тому його відвезли в лікарню родичі. Там йому надали медичну допомогу. Він дочекався працівників поліції, пройшов тест на алкоголь і в подальшому надавав покази. Відмовившись від лікування в Самбірській ЦРЛ, родичі завезли його до лікарні м. Львова, де він перебував на стаціонарному лікуванні.

Усе викладене в обвинувальному акті визнає. У вчиненому розкаюється. Це перший випадок у його житті. Водійське посвідчення він отримав у 2007 році. З потерпілими він дійшов до порозуміння, зі свого боку старався їм допомогти, компенсувати витрати.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , даними в судовому засіданні про те, що 10 березня 2019 року він з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 рухались його транспортним засобом в с. Бабино Самбірського району Львівської області. На відрізку дороги між с. Бабино та м. Самбір, рухаючись по своїй полосі руху, він здалека побачив, що на узбіччі стоїть автомобіль марки «Mercedes-Benz». Даний автомобіль не заважав його транспортному засобу рухатись вперед. Коли перебував приблизно за 15-20 метрів до вказаного автомобіля, цей автомобіль здійснив маневр розвороту чи руху на його полосу. Натиснув на гальма, спрацювали всі засоби захисту, але уникнути зіткнення не вдалося. Йому вдалося зупинити автомобіль вже на узліссі. Свідомість він не втратив. Особисто викликав швидку, поліцію. Підтверджує, що обвинувачений підбіг до них, турбувався про здоров`я, переконався, що живі. Вони перебували в стані шоку. Кожна служба почала працювати. У Самбірській ЦРЛ він пройшов тест на алкоголь, де було з`ясовано, що він перебував у тверезому стані. Обвинуваченим шкода відшкодована, претензій до нього він не має. Враховуючи всі обставини, ситуація не була навмисною, просить суд обрати ОСОБА_10 м`яку міру покарання;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , даними в судовому засіданні про те, що числа вказаного у обвинувальному акті вона, перебуваючи у транспортному засобі, за кермом якого був ОСОБА_6 , їхала в с. Бабино Самбірського району Львівської області. В момент ДТП вона розмовляла по телефону, тому не може пояснити обставини зіткнення транспортних засобів. Пригадує лише, що чула крик ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Прийшла до свідомості у палаті лікарні. У процесі лікування перенесла дві операції. Зі сторони обвинуваченого їй надавалась підтримка, допомога. Претензій до нього у неї немає. Просить обрати обвинуваченому мінімальну міру покарання, в його діях не було умислу.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежився дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Також слід врахувати позитивну характеристику обвинуваченого по місцю праці та проживання, на момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував у тверезому стані, раніше не судимий, на його утриманні перебувають батьки, які є особами пенсійного віку та потребують його догляду, повне відшкодування шкоди потерпілим та відсутність претензій з їхнього боку, а також думку потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки та доходить висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, в порядку ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2019 року на автомобіль марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 та знаходиться на стоянці ФОП « ОСОБА_12 » у АДРЕСА_2 .

Речові докази:
-автомобіль марки «Mercedes-Benz E 200», номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 та знаходиться на стоянці ФОП « ОСОБА_12 » у АДРЕСА_2 повернути власнику, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення судово-автотехнічних та транспортно-трасологічної експертизи в розмірі 4 710 (чотири тисячі сімсот десять) гривень 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення судових автотехнічних експертиз в розмірі 3 454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя