Справа №162/561/20
Номер провадження 1-кс/162/192/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року смт.Любешів

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002 від 05 липня 2020 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-
встановив:
В поданому до Любешівського районного суду клопотанні т.в.о. начальника сектору дізнання Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_4 просить суд накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду місця події 05 липня 2020 року: дві риболовні сітки довжиною 70м кожна; рибу в кількості 29 екземплярів, серед яких: карась звичайний золотистий (червонокнижний) - 16 екземплярів, окунь - 3 екземпляри, лин - 4 екземпляри, щука - 1екземпляр, плитка - 3 екземпляри та йорж - 2 екземпляри, загальною вагою 2,4 кг; полімерний мішок білого кольору, шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування.
Клопотання мотивоване тим, що 05 липня 2020 року близько 07 години невідомі особи, перебуваючи на озері Скорінь, що знаходиться неподалік с.Дольськ Любешівського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи рибальські сітки, незаконно здійснили вилов риби, спричинивши матеріальні збитки на суму яка встановлюється.
Відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 05 липня 2020 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.
Вказала, що з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, забезпечення проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, а також інших додаткових досліджень у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Начальник Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане т.в.о. начальника сектору дізнання ОСОБА_4 клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених в самому клопотанні.
Вислухавши доводи та пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слід відмовити.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Разом з цим ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, частина 1 статті 249 КК України, за якою внесені відомості до ЄРДР, передбачає відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Об`єктивна сторона даного злочину характеризується сукупністю трьох ознак: 1) діяння - незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди; 3) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Вирішуючи питання про те, чи є шкода, заподіяна незаконним водним добувним промислом, істотною, потрібно у кожному конкретному випадку враховувати кількість, вартість та екологічну цінність здобутих або знищених водних біоресурсів. Істотною шкодою потрібно визнавати, наприклад, знищення нерестової ділянки, вилов або загибель великої кількості мальків, риб і водних безхребетних тих видів, які занесені до Червоної книги.
Визначаючи розмір шкоди, заподіяної водній фауні, слід керуватись спеціальними таксами, визначеними КМ.
Так, до клопотання про арешт тимчасово вилученого майна долучено повідомлення прикордонного оперативно-розшукового відділу про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) з якого вбачається, що прикордонним нарядом прикордонного патруля ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та затримано ОСОБА_5 , який з використанням заборонених засобів для лову, здійснював вилов риби, яка віднесена до Червоної книги України, проте в матеріалах поданого клопотання відсутні будь-які відомості щодо осіб у яких було вилучене майно на яке просить накласти арешт т.в.о. начальника сектору дізнання ОСОБА_4 , а також відомості щодо затриманих в порядку ст.208 КПК України осіб.
Таким чином, дослідивши подане т.в.о. начальника сектору дізнання клопотання та долучені до нього документи слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав та розумних підозр вважати, що вказане в клопотанні майно є доказом вчинення саме кримінального правопорушення.
Кримінальний проступок, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.249 КК України, є закінченим з моменту спричинення істотної шкоди. В матеріалах даного клопотання відсутній документ який би вказав на вартість та екологічну цінність здобутих або знищених 29 екземплярів водних біоресурсів на які пропонується накласти арешт, натомість у клопотанні вказано, що розмір завданої шкоди встановлюється.
Незаконне зайняття водним добувним промислом, яке не потягло за собою заподіяння істотної шкоди, утворює склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи вказане вище, виникає обґрунтований сумнів щодо вчинення саме кримінального правопорушення, а не вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.85 КУпАП.
Крім того, всупереч передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України вимогам т.в.о. начальника сектору дізнання ОСОБА_4 не доведено необхідність накладення арешту в даному кримінальному провадженні на вказане у клопотання майно, а також наявність ризиків щодо його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, тощо.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно статтей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи, що т.в.о. начальника сектору дізнання в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, окрім винесення формальної постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, натомість встановлено, що 29 екземплярів риби визнані речовими доказами, проте не були ідентифіковані за її видом та не встановлено істотність заподіяної шкоди завданої шляхом незаконного зайняття рибним або іншим водним добувним промислом, що викликає у суду розумний сумнів щодо вчинення саме кримінального проступку, а також доцільності накладення арешту в даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
У задоволенні клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002 від 05 липня 2020 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 13 липня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1