Ухвала
Іменем України
28 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 200/2904/16-к

провадження № 51-1067 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року,
встановив:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, із застуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року вирок районного суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник в обґрунтування невинуватості засудженого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Крім того, вироком районного суду ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, проте захисник в касаційній скарзі посилається на неправильну кваліфікацію дій засудженого за ст. 187 КК України та одночасно порушує питання про скасування вищевказаних судових рішень та постановлення виправдувального вироку щодо нього, тим самим допускає суперечності при обґрунтуванні своєї скарги та прохальна частина скарги не відповідає вимогам ст. 436 КПК України.

Також, у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги захисником не долучено копії вироку суду першої інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3