Справа № 182/7488/19
Провадження № 1-кп/0182/430/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2019 за № 0002488 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянки України, яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , не працює, незаміжня, має на утриманні 5-ох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із середньою освітою, не судима
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 26.09.2019 приблизно о 21:30 год. перебувала в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , у своїх знайомих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , де разом вживали спиртні напої, та після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пішли відпочивати до будинку, який розташований за вищевказаною адресою, при цьому остання залишила свій мобільний телефон «Honor 9 Lite LLD-L31» 32 Gb, 3 ram, чорного кольору на столі у приміщенні вказаної кухні за вищевказаною адресою, а ОСОБА_3 та ОСОБА_11 залишилися та продовжили вживати спиртні напої, де через деякий час, останній заснув.
26.09.2019 приблизно о 23.00 год. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону «Honor 9 Lite LLD-L31» 32 Gb, 3 ram, чорного кольору, який знаходився на столі у приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, скориставшись тим, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 спали та не бачили її злочинні дії, таємно викрала зі столу залишений ОСОБА_10 мобільний телефон «Honor 9 Lite LLD-L31» 32 Gb, 3 ram, чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 40 від 11.10.2019, станом на 26.09.2019, складає 3 964,58 грн., який належить ОСОБА_10 , чим спричинила останній матеріальний збиток вказану суму.
З місця скоєння злочину ОСОБА_3 зникла, майном розпорядилася власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала повністю і показала суду, що наприкінці вересня 2019 року син потерпілої ОСОБА_13 , з яким вона була знайома, запросив її до них у гості, щоб відсвяткувати його день народження. Вони усі перебували у літній кухні, де вживали алкогольні напої. Потім потерпіла з чоловіком пішли у будинок відпочивати, а вони залишилися з ОСОБА_14 в літній кухні, де продовжували вживати алкогольні напої. Так як вона була у стані алкогольного сп`яніння, подробиці вона не пам`ятає. Але пам`ятає, що, коли вона вже була біля воріт, задзвонив телефон, який належав потерпілій. Вона спочатку хотіла його повернути, але потім викликала таксі і поїхала з телефоном. Приїхала у ломбард і заклала телефон на свої документи, отримавши 2 700 грн., які витратила на власні потреби. У вчиненому вона щиро кається. Завдані збитки потерпілій не відшкодувала, так як поки відсутні грошові кошти, але вони домовилися з потерпілою, як саме вона буде відшкодовувати. На даний час вона не працює, вони з дітьми утримуються за рахунок соціальної допомоги на дітей та допомоги від фонду. Просить не позбавляти її волі. Запевняє суд, що більше такого вчиняти не буде.
Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що з обвинуваченою був знайомий її син. Він запросив обвинувачену до себе на святкування дня народження. Вона накрила стіл, вони святкували у літній кухні. Вона випила лише стакан пива, після чого вони з чоловіком пішли у будинок, а син з обвинуваченою залишилися у літній кухні. Телефон вона взяла з собою. Але онук ходив до батька в літню кухню і, мабуть, брав телефон з собою. Приблизно о 00-30 вона побачила, що телефон відсутній. Сусід їй розповів про дівчину, яка була біля їх воріт з телефоном. Вранці вони з чоловіком поїхали до обвинуваченої, але не застали її. Потім вона звернулася з заявою до поліції. Приблизно через 10 днів слідчий їй зателефонував і сказав, що телефон знайшли у ломбарді, вона пішла туди і викупила телефон за 3 100 грн. Цю суму обвинувачена їй ще не сплатила, але обіцяла це зробити. На даний час позов заявляти вона не бажає. Оскільки обвинувачена обіцяє їй відшкодувати шкоду, вона претензій до неї на даний час не має. Просить суворо її не карати й не позбавляти волі.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченої винною у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вона обвинувачується.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд ураховує й особу винної, яка раніше не судима (а.п. 57), має постійне місце проживання (а.п. 58), на утриманні має 5-ох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.п. 60-62) відносно яких є одинокою матір`ю, вона не працює, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 59), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 63-64).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України), а також те, що, хоча збитки потерпілій не відшкодовані, але вони досягли домовленості з обвинуваченою щодо порядку їх відшкодування.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі зазначені обставини, а також неможливість призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт, арешту, оскільки вона має на утриманні 5-ох дітей та не працює, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у межах санкції частини статті, за якої кваліфіковані її дії, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Разом з тим, зваживши на всі обставини справи, думку потерпілої щодо призначення покарання без реального позбавлення волі, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, що вона має на утриманні 2-ох дітей віком до семи років, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо неї ст. 79 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- договір № 6.15627/0.1333 від 27.09.2019 (оригінал) та чек ФН від 10.10.2019 (оригінал), які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Honor 9 Lite LLD-L31» 32 Gb, 3 ram, чорного кольору, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 - залишити ОСОБА_10 .
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на залучення експерта-товарознавця при проведенні експертизи, згідно довідок, на суму 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченню за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази:
- договір № 6.15627/0.1333 від 27.09.2019 (оригінал) та чек ФН від 10.10.2019 (оригінал), які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Honor 9 Lite LLD-L31» 32 Gb, 3 ram, чорного кольору, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 - залишити ОСОБА_10 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченій і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1