Справа № 442/1624/20
Провадження № 1-кп/442/190/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000290 від 15.02.2020 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чорний Острів Жидачівського району Львівської області, українки, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

суд
В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 15.02.2020 приблизно о

12 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні АТ КБ «ПриватБанк» на площі Замкова Гора 1, в м. Дрогобичі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, таємно викрала мобільний телефон «iPhone 6S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору вартістю 4000 гривень та чохол рожевого кольору вартістю 200 гривень, що належить ОСОБА_6 , завдавши майнової шкоди на загальну суму 4200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала. Суду пояснила, що дійсно 15.02.2020 приблизно

о 12 год. перебувала в приміщенні АТ КБ «ПриватБанк» на площі Замкова Гора 1, в м. Дрогобичі з метою сплати комунальних послуг. Зайшовши в банк, направилась до дивану очікувати свою чергу до каси. Коли оплатила комунальні послуги, підійшла до столу, щоб скласти в сумку квитанції, побачила телефон і взяла його щоб повернути власнику. Умислу в подальшому користуватись чи виручити за нього гроші не мала. Також зазначила, що як накривала телефон аркушем паперу не пам`ятає. Прийшовши додому, зателефонувала доньці, повідомила , що знайшла телефон та хотіла б його повернути.

В судовому засідання 11.06.2020 потерпіла ОСОБА_6 показала, що є працівником банку, де сталася крадіжка. 15.02.2020 в неї був не робочий день, однак близько 12.00 год. прийшла на роботу у власних справах. Залишивши свій телефон на власному робочому столі, відлучилася поряд до столу іншого працівника. Повернувшись десь за 30 хвилин, виявила відсутність свого телефону, і почала його шукати. Колеги телефонували зі своїх номерів, проте трубку ніхто не піднімав. Телефон не був на беззвучному режимі. Викликала поліцію, і в магазині сервісу для ай фонів працівники встановили місце його перебування за геолокацією. Зазначила, що з телефону неможливо зателефонувати, оскільки встановлено пароль та функція розблокування телефону за її відбитком пальця. Вказала, що телефон їй повернули в поліції. Також зазначила, що завжди на робочому столі залишала особисті речі, телефон, планшет і ніхто ніколи цього не брав, до останнього випадку.

Потерпіла подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо міри покарання поклалася на думку суду.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, зокрема

заявою ОСОБА_6 від 15.02.2020 щодо вчинення кримінального правопорушення відносно неї,

заявою ОСОБА_3 від 15.02.2020 про видачу мобільного телефону,

протоколом огляду місця події від 15.02.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видала мобільний телефон «iPhone 6S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору;

постановою про визнання речовим доказом від 15.02.2020;

протоколом огляду речового доказу телефону «iPhone 6 S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору;

ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2020 про накладення арешту на майно, яке є речовим доказом;

розпискою потерпілої ОСОБА_6 про передачу їй на зберігання речового доказу - телефону «iPhone 6 S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору;

довідкою про вартість майна, згідно з якою вартість телефону «iPhone 6 S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору та чохла рожевого кольору становить 4200грн.;

ухвалою слідчого судді від 21.02.2020 про надання тимчасового доступу до речей і документів;

протоколом тимчасового доступу до речей та їх вилучення від 26.02.2020;

постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів справи DVD диску із вмістом записів із камер відео спостереження АТ КБ «Приватбанк» по вул..Замкова Гора,1 у м.Дрогобичі від 27.02.2020.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з приміщення АТ КБ «Приватбанк» по вул..Замкова Гора,1 у м.Дрогобичі встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 близько 12:00 год зайшла у відділення і направилась до дивану очікувати свою чергу на оплату до каси

12:25 - підійшовши до робочого столу, накрила телефон білим аркушем паперу формату А4, одразу ж знову повернулась та присіла в чергу. Телефон залишився лежати на столі, накритий білим папером,

О 12:32 12:33 ОСОБА_3 підходить до столу, на якому вона попередньо накрила аркушем А4 телефон. Відсуває стілець, кладе на нього сумку. З сумки дістає речі, а згодом і речі, і телефон згрібає собі в сумку.

Поклавши телефон у сумку, о 12:33 ОСОБА_3 одразу ж пішла до виходу з будівлі .

Суд критично оцінює показання обвинуваченої про те, що наміру викрадати телефону у неї не було, такий вона взяла виключно з метою повернути власнику, оскільки такі показання спростовуються показаннями потерпілої та записом камер відеоспостереження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було достеменно відомо, що телефон не її. Такий лежав на робочому столі працівника банку, і хоч за столом ніхто не сидів. Дії обвинуваченої були послідовними та логічними. Спочатку вона підійшла до робочого столу, накрила телефон аркушем, згодом , повернувшись після оплати комунальних послуг, підійшла до столу і забрала телефон в сумку. При цьому всі дії вона вчиняла так, щоб ніхто з оточуючих не запідозрив. Вона не підходила до касирів та інших працівників банку, щоб повідомити, що знайдено телефон, не намагалась самостійно знайти власника, а сплановано поклала його в сумку і вийшла з приміщення.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Її дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченої в суду не викликає сумнівів. При призначенні покарання обвинуваченій суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженої є її виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останній заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також відповідно до статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, яка характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, на думку суду, є її похилий вік .

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України ( чинної на час вчинення кримінального правопорушення в редакції від 04.06.2009) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, що є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не знаходить підстав для його обрання на даній стадії судового розгляду.

З речовими доказами слід вчинити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписами з камер відео спостереження з приміщення АТ КБ «ПриватБанк» на площі Замкова Гора,1 в м. Дрогобич Львівської області - залишити при матеріалах справи;
Мобільний телефон «iPhone 6S» ІМЕІ: НОМЕР_1 білого кольору з чохлом рожевого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 як власнику.

Скасувати арешт, накладений на мобільний телефон «iPhone 6S» ІМЕІ: НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2020.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1