Справа № 405/2407/20
провадження № 1-в/405/177/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на час арешту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого двох малолітніх дітей, який до арешту працював комірником в ПП « ОСОБА_4 », раніше судимого:
- 27.02.2007 Литкарінським міським судом Московської області за ч. 2 ст. 188, ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 3 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 8 років позбавлення волі, з урахуванням внесених змін постановою президіума Кіровського обласного суду від 27.01.2010 до 7 років 2 місяців позбавлення волі, без штрафу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.05.2010 вирок Литкарінського міського суду Московської області від 27.02.2007 приведено у відповідність із законодавством України, та ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307, ст. 70 Кримінального кодексу України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.10.2010 ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 1 ст. 305 ст. 69-1, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307, ст. 68, ст. 69-1, ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.11.2011 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 07 місяців 04 дні за ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2011;
- на даний час відбуває покарання за вироком Литкарінського міського суду Московської області від 04.04.2017 за ч. 1 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації у виді позбавлення волі строком на 5 років без обмеження волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму, приведеним у відповідність із законодавством України ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2018, якою постановлено вважати ОСОБА_3 , засудженим за ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

у провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений просив задовольнити подане ним клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Просив не враховувати стягнення накладенні на нього за час перебування на території Російської Федерації, так як там негативно ставляться до українців. Пояснив, що він визнає свою вину у вчиненому злочині, однак, міру покарання вважає занадто суворою. Також пояснив, що він грає на гітарі, однак, грає для себе та участі у самодіяльних організаціях засуджених установи не приймає. Просив також врахувати, що у нього є двоє малолітніх дітей.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, обґрунтовуючи свою позицію тим, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» щодо клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення пояснив, що вважає, що засуджений ОСОБА_3 став на шлях виправлення.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого № 325-Л-19, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Литкарінського міського суду Московської області від 04.04.2017 за ч. 1 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації у виді позбавлення волі строком на 5 років без обмеження волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму, приведеним у відповідність із законодавством України ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2018, якою постановлено вважати ОСОБА_3 , засудженим за ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі (а.о.с. 24-27, 58-59).
Також встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2018 засудженому ОСОБА_3 , зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 14.12.2016 по 15.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 58-59).
З урахуванням зазначених судових рішень засуджений ОСОБА_3 на час розгляду клопотання відбув 3 роки 11 місяців 5 днів строку призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. До відбуття засудженим строку призначеного покарання на час розгляду клопотання залишилося 1 рік 25 днів.
Отже, на день розгляду клопотання засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який з урахуванням положень статей 12, 24 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні, зокрема, ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 16.12.2016 перебував в Слідчому ізоляторі-2 УФСПВ Росії по Самарській області, де допустив 3 (три) порушення встановленого режиму утримання у виді порушення ПВР, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора у виді доган. Стягнення зняте та погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 08.08.2017 перебував в ФКУ ВК-4 УФСПВ Росії по Республіці Мордовія, де допустив 4 (чотири) порушення встановленого режиму відбування покарання у виді порушення форми одягу та порушення ПВР, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення у виді доган (усно). Останнє стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Даний засуджений був 1 (один) раз заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
З 01.06.2019 перебував в Слідчому ізоляторі-3 УФСПВ Росії по Білгородській області Російської Федерації, де допустив 1 (одне) порушення встановленого режиму утримання у виді невиконання законних вимог адміністрації установи, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора у виді поміщення до ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.
З 01.07.2019 по 09.07.2019 засуджений перебував в Кропивницькому слідчому ізоляторі, де стягнень та заохочень не мав.
З 09.07.2019 відбуває покарання в державній установі «Кропивницька виправна колонія (№ 6)», адміністрацією якої характеризується посередньо, з наступним обґрунтуванням.
Так, за час відбування покарання в установі засуджений порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. 2 (рази) був заохочений правами начальника установи: 22.01.2020 за сумлінну поведінку та ставлення до навчання; 06.04.2020 за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Щодо відношення засудженого до праці адміністрацією установи виконання покарань зазначається, що засуджений протягом жовтня 2019 року працював на швейній дільниці. Проявляв добросовісне ставлення до праці, вчасно виконував покладені на нього завдання, мав сумлінну поведінку. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 20 годин.
Адміністрацією установи виконання покарань також зазначається, що засуджений прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. З вересня 2019 року навчається в Кіровоградському навчальному центрі (№ 6) за спеціальністю «Слюсар ремонтник». Проявляє добросовісне ставлення до навчального процесу, систематично відвідує заняття, проявляє наполегливість та старанність при виконанні практичних робіт, має сумлінну поведінку, за що був 1 (один) раз заохочений правами начальника установи.
Крім того, за даними адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_3 : стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Також, адміністрацією установи виконання покарань відзначається, що засуджений ОСОБА_3 приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень, отримує посилки -передачі. Згідно вироку суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває.
Судом також відзначається, що на комісії установи виконання покарань 24.10.2019 було розглянуто питання застосування до засудженого ОСОБА_3 положень ст. 81 КК України, де було прийнято рішення про відому остатньому у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, який не довів свого виправлення (протокол № 22 від 24.10.2019).
Враховуючи встановлені обставини, судом відзначається, що засуджений ставиться критично до вчинених ним злочинів, однак, не погоджується з призначеним покаранням, не завжди додержується вимог режиму відбування покарання, позитивно відноситься до праці та навчання, участь у самодіяльних організаціях засуджених установи не приймає та не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
Щодо позиції засудженого про неврахування накладених на нього стягнень за час перебування на території Російської Федерації, судом відзначається, що матеріалами особової справи засудженого підтверджується, що одне стягнення, яке було накладено на ОСОБА_3 під час перебування у слідчому ізоляторі Російської Федерації було зняте, а шість, під час перебування у слідчому ізоляторі та установі виконання покарань Російської Федерації погашені, однак, матеріали особової справи не містять даних про те, що зазначені стягнення були скасовані, як неправомірно накладені.
Надаючи оцінку ставленню засудженого до праці, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання своїм ставленням до праці та навчання зарекомендував себе позитивно, у ставленні засудженого до праці спостерігаються позитивні тенденції покращення.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що процес його виправлення та перевиховання є нестабільним та непослідовним. Так судом відзначається, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. З огляду нащо суд відмічає, що непослідовна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, вона не є позитивним прикладом для інших засуджених.
Крім того, відзначається, що до ОСОБА_3 раніше вже застосовувалася умовно-дострокове звільнення, а отже останній обізнаний про умови застосування такого звільнення. При цьому, суд звертає увагу на те, що поведінка засудженого покращилась саме з часу настання можливості застосування до нього згадуваної заохочувальної норми, що у взаємозв`язку з характеризуючою ознакою, відміченою адміністрацією установи виконання покарань про те, що засуджений ОСОБА_3 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, свідчить про те, що покращення поведінки ОСОБА_3 не є показником процесу його виправлення, а є лише намаганням останнього отримати умовно-дострокове звільнення.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що засуджений, відбувши більше двох третин строку покарання, призначеного за вчинення умисного тяжкого злочину, - своєю поведінкою та ставленням до праці засвідчив успішність початку процесу його виправлення. Це свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення, однак, враховуючи поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання судом відзначається, що останній своєю поведінкою не довів свого виправлення, тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання слід відмовити.
Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» для вручення засудженому.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7