ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/356/20 Справа № 185/847/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)
ОСОБА_8 ,(в режимі відеоконференції)
захисників ОСОБА_9 , (в режимі відеоконференції)
ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Павлограді Дніпропетровської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 01 березня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі. Згідно ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки;
- 14 березня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки;
- 18 квітня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки шість місяців. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2019 року вирок залишено без змін,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 01 березня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки;
- 14 березня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки;
- 18 квітня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на три роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2019 року вирок залишено без змін,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком пять років;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком пять років.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покаранням у виді позбавлення волі строком п`ять років, покарання у виді позбавлення волі строком два роки шість місяців, що було призначено ОСОБА_7 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим терміном три роки.
Зобов`язано ОСОБА_7 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом приєднання до покарання у виді позбавлення волі строком три роки, частки покарання у виді позбавлення волі строком два роки, що було призначено ОСОБА_8 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком пять років з іспитовим терміном три роки.
Зобов`язано ОСОБА_8 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинувачених, проте не погоджуючись з призначеним судом першої інстанції покаранням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року в частині призначення покарання, та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 :
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 2 роки позбавлення волі.
Вироки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року просить виконувати самостійно.
ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Вироки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року просить виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обгрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю злочинів не прийняв до уваги, що злочини за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили у січні 2019 року, тобто, як до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2019, вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року, а також до вироку Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2019.
Зазначив, що суд першої інстанції в порушення вимоги ст. 70 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосував принцип призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачений ч. 4 ст. 70 КК України, лише до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2019, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Також зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тяжкість вчинених ОСОБА_7 протягом січня 2019 року трьох кримінальних правопорушень середньої тяжкості, та ОСОБА_8 кримінального правопорушення середньої тяжкості. Поза увагою суду першої інстанції залишено відомості, що характеризують особи обвинувачених, у плані потенційної суспільної небезпеки, оскільки обвинувачені неодноразово засуджувалися за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про те, що виправлення останніх неможливе без ізоляції їх від суспільства та реального покарання у виді позбавлення волі. Дані про особи обвинувачених навпаки свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки та унеможливлюють застосування до них положень статей 75 і 76 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку обвинувачених, їх захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочини у січні 2019 року, тобто до ухвалення вироків Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2019 року, Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року та Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2019 року, проте суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим, врахував тільки останній за часом вирок - Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2019 року.
Частина 4 ст. 70 КК України визначає, що за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Відповідно до висновку Верховного Суду від 18 вересня 2018 року (провадження № 51-4631км18), ст. 70 КК України, що встановлює порядок призначення покарання за сукупністю злочинів, не передбачає можливості поглинення чи складання іспитового строку, визначеного різними вироками.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів також приймає доводи прокурора стосовно того, що виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачені неодноразово засуджені за скоєння злочинів проти власності, тобто схильні до протиправної поведінки, до того ж обидва обвинувачені офіційно неодружені, не працюють, відомості щодо осіб, які б перебували на утриманні обвинувачених, в матеріалах провадження відсутні.
Проте колегія суддів зазначає, що обвинувачені щиро розкаялись та частково повернули викрадене майно, тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації їх дій у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в цій частині.
Керуючись ст.ст.407, 409, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України- задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити новий.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 2 роки позбавлення волі.
Вироки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року виконувати самостійно.
ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Вироки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року виконувати самостійно.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4