Номер провадження: 11-сс/813/93/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному проваджені № 0000034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за в період з 22:00 години до 06:00 годин наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме до 05.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Чорноморськ Одеської області, громадянки України, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному проваджені № 0000034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, яка самостійно виховує малолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Одеси, що вказує на міцність її соціальних зв`язків.

Слідчим не надано достатніх даних, які могли би бути визнані вагомими для обґрунтування підозри ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки слідчим не надано жодного доказу, який би вказував, що ОСОБА_8 була обізнана у злочинній діяльності інших учасників організованої групи.

Щодо тверджень прокурора про можливість ОСОБА_8 переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, то вони не підтверджуються будь якими даними.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує вимоги тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, тому знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчинені злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховування. Крім того, може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як підозрюється у вчинені декількох кримінальних правопорушень, що свідчить про системний характер дій останньої та небажання добровільно припинити свою злочинну діяльність. Також вважає, що вона може незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваній відомі анкетні дані та місця проживання потерпілих у кримінальному провадженні.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , в період з початку травня 2019 року по середину червня 2019 року, діючи у складі організованої ОСОБА_10 групи, а також разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами окремих громадян шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Відповідно до розробленого ОСОБА_10 злочинного плану, ОСОБА_8 , була відведена роль виконавця. Вона особисто приймала участь у скоєнні організованою групою злочинів на етапі безпосереднього отримання від потерпілих грошових коштів шляхом їх обготівкування з банківської картки ОСОБА_12 , шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а також забезпечення заходів конспірації під час такої дії.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку захисника та підозрюваної, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як убачається з матеріалів провадження, на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 4 ст. 190 КК України, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що, на думку апеляційного суду може свідчити про існування незначного ступеню ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, відповідно до матеріалів провадження апеляційний суд приймає до уваги дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка є громадянкою України, має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, на утриманні має малолітню дитину 2011 року народження, та є не судимою особою.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту підтверджено і не заперечувалося стороною обвинувачення, що ОСОБА_8 працює, має на утриманні малолітню доньку та хворого чоловіка, з яким проживає у фактичних шлюбних відносинах, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків та підтверджує існування незначного ступеню ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду та вважає, що під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, стороною обвинувачення не доведено існування заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень. Такі докази не були надані і апеляційному суду.

Водночас апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що сама лише по собі тяжкість інкримінованих підозрюваній злочинів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово наголошував й ЄСПЛ у своїх висновках.

При цьому апеляційний суд враховує посилання слідчого судді про те, що слідчим не надано жодного доказу про обізнаність ОСОБА_8 у злочинній діяльності інших учасників організованої групи, що на думку апеляційного суду може свідчити про можливість кваліфікації дій останньої за іншою частиною зазначеної ст.190 КК України.

Разом з тим, з урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження обгрунтованості підозри, в тому числі підтвердження факту вчинення групою осіб протиправних дій, направлених на заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів громадян, апеляц3ійний суд не може вважати зазначене посилання як таке, що беззаперечно вказує на відсутність об`єктивних даних на підтвердження висунутої ОСОБА_8 підозри за ч.3 та 4 ст.190 КК України.

Таким чином, враховуючи наведене, а також обставини вчинення інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, зокрема її роль, яка була лише виконавцем та діяла за вказівкою іншої підозрюваної особи (організатора), дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає застосування відносно підозрюваної слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виправданим та таким, що здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.

Будь яких даних, які б доводили протилежне прокурором апеляційному суду представлено не було.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що стороною обвинувачення не наведено даних про порушення підозрюваною обов`язків, покладених на неї оскаржуваною ухвалою слідчого судді. Матеріали провадження таких даних також не містять. В судове засідання апеляційного суду підозрювана з`явилася та надала суду свої пояснення.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваної, обставини інкримінованих їй кримінальних правопорушень, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею законного та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Будь яких інших даних, які б свідчили про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального кодексу прокурором представлено не було та колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному проваджені № 0000034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4