№ 207/882/20
№ 1-кп/207/385/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янське (колишня назва - Дніпродзержинськ) в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000261 за звинуваченням :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:

- 30.07.2008 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 22.05.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 5 ст. 185, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинути покаранням по вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.07.2008 року до відбуття 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 22.08.2013 з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26);

- 23.11.2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; зараховано з 06.03.2017 по 20.06.2017 та з 21.06.2017 по 23.11.2017, строк покарання вважати повністю відбутим;
- 26.11.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

- 10.04.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначеним покаранням поглинути покарання за вироком від 26.11.2018, до відбуття 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та під час випробувального строку повторно вчинив умисний, корисливий злочин проти чужої власності.

21.02.2020 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 знаходився в будинку АДРЕСА_2 , де мешкає його сусід ОСОБА_6 та побачив, що в кімнаті будинку на стільці знаходиться перфоратор «Forte RH 30-9R», який належить останньому. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого збуту та отримання неправомірної вигоди.
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 вийшов з будинку на вулицю та не контролює своє майно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, умисно, викрав перфоратор «Forte RH 30-9R», який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/167 від 10.03.2020, станом на 21.02.2020 становить 659,33 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

До початку підготовчого засідання, 30 березня 2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у скоєнні злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 квітня 2019 року 1 рік 1 місяць позбавлення волі, та остаточно призначити 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо середньої тяжкості злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у випадку надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору ОСОБА_3 письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. У суді підтримав надану згоду на укладання угоди.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості злочином, від якого є потерпілий.

Потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000261. У суді потерпілий зазначив, що не заперечує проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання; пояснив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, про що надав суду письмову заяву.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам Кримінального кодексу України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив умисний, корисливий злочин проти чужої власності під час випробувального строку, визнає себе винуватим повністю та розкаюється у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 березня 2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання

- у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.04.2019 року у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_5 до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його затримання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/167 від 10.03.2020 року в сумі 628 грн. 04 коп. у дохід держави.

Речові докази по справі:
перфоратор «Forte RH 30-9R», переданий на зберігання до камери схову Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000843), повернути потерпілому ОСОБА_6 ,
фрагмент відеозапису за період часу з 15.03 годин по 15.09 годин 21.02.2020 на DVD-R диску з ПТ «Мельник Т.В. Батура Р.В.» ломбард «Гарант», за адресою м. Кам`янське, пр. Конституції, 19, п.7 - залишити при матеріалах кримінального провадження,
знявши арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді від 12.03.2020 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1