Ухвала

іменем України
7 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 522/6604/18

провадження № 51-1689 впс 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувшиу судовому засіданні подання Одеського апеляційного суду про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000005 від 16 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло подання Одеського апеляційного суду про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
У поданні зазначено, що 24 березня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000005 від 16 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 з поданням судді Приморського районного суду м. Одеси про вирішення питання щодо зміни територіальної підсудності обвинувального акту з тих підстав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, місцем вчинення якого є м. Макіївка та с. Каменка Донецької області.
З посиланням на ч. 1 ст. 32, ч. ч. 2, 3 ст. 34 КПК України судді Одеського апеляційного суду просять вирішити питання щодо зміни територіальної підсудності вищевказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
За правилами ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду зпорушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Як убачається з матеріалів провадження, 16 квітня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси з прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000005

від 16 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Судовий розгляд у цьому провадженні не розпочато.
З обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 вбачається, що останній починаючи з травня 2014 року (більш точна дата та час слідством не встановлені), діючи у складі не передбачених законом збройних формувань терористичної організації т. зв. «ДНР», умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї, сприяючи діяльності зазначеної терористичної організації, приймав участь у збройному протистоянні ЗСУ та іншим підрозділам, задіяним у ході проведення АТО, під час бойових дій у населених пунктах: м. Макіївка та с. Каменка Донецької області.
Такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 258-3 КК України «створення терористичної групи чи організації» за ознакою «участь у терористичній організації». Однак, точна дата та час вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину у вказаних населених пунктах слідством не встановлені та є незрозумілим, в якому ж із населених пунктів, що знаходяться у різних районах Донецької області і на які поширюється юрисдикція різних судів першої інстанції, було вчинено дії, котрими визначається момент закінчення цього кримінального правопорушення.
Водночас, досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_5 здійснювалось і закінчено старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області та затверджено прокурором відділу прокуратури Одеської області, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, а тому обвинувальний акт було направлено до вказаного суду.
Таким чином, підсудність для розгляду даного обвинувального акта було визначено відповідно до вимог закону, а саме положень ч. 1 ст. 32 КПК України щодо здійснення кримінального провадження судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду не встановила обґрунтованих підстав для задоволення подання Одеського апеляційного суду та направлення обвинувального акта з Приморського районного суду м. Одеси до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Подання Одеського апеляційного суду про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000005 від 16 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3