КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 і поновлено пропущений строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на: грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2 790 доларів США, грошові кошти в сумі 83 000 грн., грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та видаткові операції по вказаним банківським рахункам, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк» (), адреса головного офісу: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д. на ім`я ОСОБА_6 , ноутбук чорного кольору марки «ASUS» з надписом на задній частині J2N0CV01Z027060, CN:4B13, X705UV-GC130T, MDF:2018-02 12M, мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині арешту грошових коштів у сумі 2 730 доларів США та 83 000 грн. Так, апелянт зазначає, що вказане майно має статус тимчасово вилученого. Разом з тим, сторона обвинувачення не дотрималася встановлених КПК України строків на звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна. Доводи слідчого судді про поважність причин пропуску строку, представник вважає необґрунтованими, у зв`язку з чим, на його думку ухвала слідчого судді в цій частині є незаконною. Крім того, апелянт просить врахувати, що на даний час ОСОБА_6 залишився без засобів для існування. Також, представник просить врахувати і ті обставини, що слідчим не зазначено, що арештовані грошові кошти набуті протиправним шляхом.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, зазначаючи, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без виклику в судове засідання власника цього майна та його представника, копія постановленого судом рішення їм не надсилалась, а про її існування вони дізналися 18 листопада 2019 року.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна та його представника, а копія постановленого судом рішення, відповідно до наданих суду матеріалів, на адресу останніх не надсилалась, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, як такий, що пропущено з поважних причин.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00001609 від 22 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

01 квітня 2019 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкції ч. 3 ст. 307 КК України передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна.

31 березня 2019 року під час особистого обшуку речей затриманого ОСОБА_6 були вилучені в тому числі і грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2 790 доларів США та грошові кошти в національній валюті в сумі 83 000 грн.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Встановивши вище зазначені обставини колегія судді вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що стороною обвинувачення не доведено протиправності походження вилучених у ОСОБА_6 грошових коштів, то слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, вказані обставини не встановлюються при накладенні арешту на майно з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання.
Також слід зазначити, що судом першої інстанції перевірялись доводи сторони обвинувачення щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, у зв`язку з чим його було поновлено.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 і поновлено пропущений строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на: грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2 790 доларів США, грошові кошти в сумі 83 000 грн., грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та видаткові операції по вказаним банківським рахункам, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк» (), адреса головного офісу: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д. на ім`я ОСОБА_6 , ноутбук чорного кольору марки «ASUS» з надписом на задній частині J2N0CV01Z027060, CN:4B13, X705UV-GC130T, MDF:2018-2 12M, мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ № НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/313/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1