Справа № 202/8096/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000968 від 26.11.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000968 від 26.11.2019 року.
Згідно з клопотанням в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000968 від 26.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , який раніше судимий 04.10.2019 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України до відбування покарання на строк 4 роки позбавлення волі із іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не встав, повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 заявив вимогу ОСОБА_8 щодо виплати грошових коштів у сумі 50 000 гривень, за борг який начебто йому винен, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання єдиного злочинного результату у вигляді незаконного отримання грошових коштів у розмірі 50 000гривень від ОСОБА_8 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .
Після того 03.12.2019 року, продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошей, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , діючи незаконно, умисно, з корисливих мотивів, під час зустрічі з ОСОБА_8 наполягали, щоб ОСОБА_8 позичив у родичів чи знайомих гроші для подальшої їх передачі. Приблизно о 15:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 привезли на автомобілі марки «OpelVectra-B», номерні знаки латвійської реєстрації НОМЕР_1 , потерпілого до м. Дніпра, де ОСОБА_7 у присутності сторонньої особи висловлював свої вимоги щодо отримання грошових коштів, а також ОСОБА_6 повторно погрожував вбивством потерпілого та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у разі відмови передачі грошових коштів.
Наступного дня, тобто 04.12.2019 року, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочині дії, спрямовані на незаконне отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , на автомобілі марки «OpelVectra-B», номерні знаки латвійської реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням останнього, привезли потерпілого ОСОБА_8 до відділення АТ «ОщадБанк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 20, для отримання грошових коштів та передачу їх.
На місці, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_8 , знаходячись у вказаному автомобілі, на вимогу ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_6 та невстановленими особами, під загрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень передав останньому грошові кошти у сумі 25000 грн., які ОСОБА_7 поклав до своєї сумки.
Після того ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом із грошовими коштами затримано співробітниками поліції.
04.12.2019 року у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрювалися у вчинені злочину, а також пов`язаним зі збереженням майна потерпілого, під час затримання в порядку ст. 208 КПК України було проведено обшук сумки, яка належить ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено купюри номіналом 500 грн., з яких дві купюри номіналом 500 грн. серії №, № 33226953 та 48 купюр номіналом 500 грн. серії ЗГ 1649464 «імітаційні засоби», на загальну суму 25 000 гривень, мобільний телефон «Fly» imei78990.
04.12.2019 року вилучене майно у ОСОБА_7 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000968.
У зв`язку з викладеним, з метою збереження та запобігання можливої втрати речей, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000968, слідчий просила накласти арешт на майно, вилучене 04.12.2019 року під час обшуку у ОСОБА_7 , а саме на: купюри номіналом 500 грн., з яких дві купюри номіналом 500 грн. серії №, № 33226953 та 48 купюр номіналом 500 грн. серії ЗГ 1649464 «імітаційні засоби», на загальну суму 25 000 гривень, мобільний телефон «Fly» imei78990 з сім картою мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 .
Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надав заяву, в котрій клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути його без його участі.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000968 від 26.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
04.12.2019 року у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрювалися у вчинені злочину, а також пов`язаним зі збереженням майна потерпілого, під час затримання в порядку ст. 208 КПК України було проведено обшук сумки, яка належить ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено купюри номіналом 500 грн., з яких дві купюри номіналом 500 грн. серії №, № 33226953 та 48 купюр номіналом 500 грн. серії ЗГ 1649464 «імітаційні засоби», на загальну суму 25 000 гривень, мобільний телефон «Fly» imei78990.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В порушення вищевказаних норм діючого КПК України в клопотанні слідчого не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно, а саме купюри номіналом 500 грн., з яких дві купюри номіналом 500 грн. серії №, № 33226953 та 48 купюр номіналом 500 грн. серії ЗГ 1649464 «імітаційні засоби», на загальну суму 25 000 гривень, мобільний телефон «Fly» imei78990 з сім картою мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме. Зазначаючи як підставу накладення арешту, слідчий в клопотанні не зазначив, які конкретно відомості містить вилучене майно, на яке необхідно накласти арешт, для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, має значення вказане майно. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК України, щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України. Клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна відповідно до процесуального закону.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000968 від 26.11.2019 року на майно, вилучене під час обшуку від 04.12.2019 року у ОСОБА_7 , а саме на: купюри номіналом 500 грн., з яких дві купюри номіналом 500 грн. серії №, № 33226953 та 48 купюр номіналом 500 грн. серії ЗГ 1649464 «імітаційні засоби», на загальну суму 25 000 гривень, мобільний телефон «Fly» imei78990 з сім картою мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1