Провадження № 11-сс/824/1151/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4 ,
за участю
заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296, та повернуто скаргу особі, яка її подала,-

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296.

15 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296, та повернуто скаргу особі, яка її подала.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_5 вказує на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання від 30.09.2019 вих. №20626/01,2/2019 про виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №757/33957/19-к. Разом з тим, вказана скарга не містить вимог, які можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, з урахуванням ст.220 КПК України, оскільки не містить вимог про проведення процесуальної дії. Більше того, ОСОБА_5 не надано доказів здійснення Другим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000896 та доказів про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність слідчого, яка, виходячи з аналізу ст.303 КПК України не підлягає оскарженню, у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вважати не пропущеним строк на апеляційне оскарження, без поважних причин та поновити строк оскільки оскаржувана ухвала була отримана ним лише 21.01.2020 рекомендованим листом, а спрямована з Печерського районного суду міста Києва 20.01.2020 про що свідчить поштовий штемпель на конверті в якому була спрямована оскаржувана ухвала з супровідним листом без зазначення дати спрямування ухвали. Скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою спрямувати матеріали провадження до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що позбавляє його конституційного права доступу до правосуддя та конституційного права на судовий захист, ефективний юридичний захист, що передбачений ст.ст.5,6,7,8 Загальної декларації прав людини, та Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, оскільки на обов`язковість їх застосування надано Верховною Радою України.

Так, апелянт звертає увагу на те, що він не оскаржував бездіяльність слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м. Києві, а оскаржував бездіяльність слідчого Першого СВ ТУ ДБР розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , а тому немає жодних підстав доводити здійснення провадження Другим СВ ТУ ДБР розташованого у м. Києві.

Окрім того, не має жодних підстав доводити факт визнання ОСОБА_5 потерпілим, оскільки він вже отримав права і обов`язки потерпілого відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, та обґрунтував це не тільки в клопотанні але і в скарзі, з посиланням на практику ЄСПЛ. Слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва низкою судових рішень підтверджено статус потерпілого, посилаючись саме на практику ЄСПЛ.

Також апелянт звертає увагу на те, що слідчий суддя повертаючи без розгляду скаргу ОСОБА_5 , посилаючись на нібито відсутність доказів про визнання останнього потерпілим, в мотивувальній частині зазначає про те, що ОСОБА_5 в своїй скарзі повідомляє про невиконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, якою було зобов`язано розглянути скаргу ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, із зазначенням номеру справи якою було задоволено його скаргу та підтверджено статус потерпілого, оскільки слідчий суддя може зобов`язати слідчого розглянути клопотання в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, лише клопотання заявлене стороною кримінального провадження, в даному випадку потерпілого, оскільки ст.220 КПК України передбачено виключний перелік осіб, що мають право заявляти клопотання.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя також безпідставно зазначає, що нібито клопотання ОСОБА_5 не містить вимог щодо проведення слідчих дій, що спростовується змістом прохальної частини клопотання де чітко зазначено вимогу допиту ОСОБА_5 під відеозапис, виїмки документів, витребування відповідних документів у Подільського УП ГУ НП у м. Києві та інше.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів зазначає, що строк апеляційного оскарження апелянт не пропустив, оскільки, оскаржувана ухвала винесена без виклику та участі ОСОБА_5 , тому, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.395 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. З наявних в матеріалах провадження даних вбачається, що копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 отримав 21.01.2020, що стверджується матеріалами провадження, та 24.01.2020 року, тобто в межах п`ятиденного строку подав апеляційну скаргу. А тому, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.10.2019 року не є пропущеним.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296.

В той же час, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_5 вказує на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання від 30.09.2019 вих. №20626/01,2/2019 про виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №757/33957/19-к. Разом з тим, вказана скарга не містить вимог, які можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, з урахуванням ст.220 КПК України, оскільки не містить вимог про проведення процесуальної дії. Більше того, ОСОБА_5 не надано доказів здійснення Другим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000896 та доказів про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність слідчого, яка, виходячи з аналізу ст.303 КПК України не підлягає оскарженню, слідчий суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити.

Однак, на думку колегії суддів, таке твердження слідчого судді є помилковим.

Так, положеннями ч.1 ст.303 КПК України серед іншого передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому ч.1 ст.220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Як вбачається із клопотання ОСОБА_5 з яким він звернувся до слідчого, у ньому зазначається низка процесуальних дій, зокрема, про його допит, звернення до прокурора та до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, витребування документів та інші.

Тобто ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді його клопотання, відтак вона підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК України.

Окрім того колегія суддів вважає доцільними доводи апелянта про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначає про оскарження бездіяльності слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 в той час, як ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність саме слідчого Першого СВ ТУ ДБР розташованого у м. Києві ОСОБА_6 .

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У зв`язку з чим, вказівка слідчого судді на те, що скаржником не надано доказів здійснення Другим слідчим відділом ТУ ДБР розташованого у м. Києві досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000296 та доказів про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, як на одну з підстав повернення скарги не ґрунтується на вимогах закону, оскільки дані обставини підлягають перевірці слідчим суддею під час розгляду скарги по суті.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені слідчим суддею порушення вимоги кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення є істотними, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000296, та повернуто скаргу особі, яка її подала скасувати.

Матеріали провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.306-307 КПК України.

Судді ________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3