Справа № 461/1028/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 Кримінального Кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 19 січня 2020 року близько 19 години 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Zаrа», який розташований на першому поверсі ТЦ «Форум Львів» по вул. Під Дубом, 76 у м. Львові, маючи прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, намагався викрасти чоловічий светр бренду «Zаrа» закупівельною вартістю 508 гривень 40 копійок, який належить ТзОВ «Зара Україна», однак, свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті охоронцем магазину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно ним було вчинено замах на крадіжку майна у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що майно, яке він мав на меті викрасти, мотиви і мета вчинення злочину в обвинувальнеому акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення в ході розгляду справи. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину та реалізації злочинного умислу, мотив злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого,дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та нарколога, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, майновий стан обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого, інтересами держави і суспільства, та буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 105 (тисячу сто п`ять) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- светр темно-синього кольору фірми «Zara» повернути потерпілому за належністю;

- диск з відеозаписами із камер відеоспостереження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1