Справа № 405/8695/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2019 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника цивільного позивача ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000002,-

В С Т А Н О В И В :

цивільний позивач ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 звернувся з клопотання про накладення арешту на 5-ти тонні контейнери, які перебувають в КП «Житлогосп» та оглядались слідчим СВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 24.09.2015 року по кримінальному провадженню № 000002. В обґрунтування клопотання вказав, що в тексті постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року по справі № 5013/233/12 а саме на аркуші № 16 та № 19 судом визнано право власності на контейнера за ВАТ завод «Агромаш». Суд касаційної інстанції залишив рішення без змін, однак ВПВ ДВС ГТУЮ України в Кіровоградській області до теперішнього часу не виконав рішення суду. Розмір шкоди завданого КП «Житлогосп» ВАТ завод «Агромаш» в результаті невиконання рішень господарських судів по справі №5013/233/12 згідно довідки № 21 від 01.11.2019 року складає 5 млн. грн. Розмр шкоди від вчинення директором КП «Житлогосп» Ананьєвим крадіжки 20 контейнерів (по ціні металобрухту 6,00 грн. за 1 кг. Металобрухту складає (20х450х6 грн.) 54 000 грн. З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.
Представник цивільного позивача ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини вказані у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, обставини, викладені в ньому, підтвердила, клопотання просила задовольнити.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000002 за фактом неправомірних дій щодо майна ВАТ завод «Агромаш».

2012 року у вищевказаному кримінальному провадженні ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 до УМВС в Кіровоградській області подано цивільний позов.

Відповідно до ч.2 ст.61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Таким чином, ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000002 набуто статусу цивільного позивача та подано клопотання про арешт майна.

Як передбачено чч.1, 3 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 відповідає вимогам ч.ч.1, 3 ст.171 КПК України.

Щодо суті клопотання, то розглянувши його та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_3 , слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як передбачено п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з чч.1, 2, 11 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Виходячи з наведених норм КПК України арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову накладається за наявності обґрунтованої підозри, заявленого цивільного позову та встановленого розміру завданої шкоди.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчим суддею встановлено, що виходячи з клопотання, доданих до нього матеріалів, пояснень представника цивільного позивача ОСОБА_3 , слідчого у кримінальному провадженні, існує наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також що внаслідок вчинення цього правопорушення цивільному позивачу ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 завдано шкоду у розмірі на загальну суму 5 грн., останнім також надано достатньо доказів на обґрунтування встановленого розміру завданої шкоди.

Частинами 1 та 2 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя доходить висновку, що майно, на яке просить накласти арешт цивільний позивач, є предметом кримінального правопорушення, пред`явлено цивільний позов з визначеним розміром шкоди та позовних вимог, що свідчить, що накладення арешту спрямоване на виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, тому клопотання підлягає задоволенню із накладенням арешту на 5-ти тонні контейнери, які перебувають в КП «Житлогосп» та оглядались слідчим СВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 24.09.2015 року по кримінальному провадженню № 000002.

Щодо визначення судом подальшого зберігання арештованого майна на території ВАТ завод «Агромаш» слідчий суддя зауважує, що вказаними нормами КПК не передбачено можливість врегулювання такого типу проблематики питання, а доцільність його визначення, згідно ст. 534 наведеного Кодексу, слідчий суддя, у ракурсі норм ст.ст. 22, 26 того ж Кодексу, не розглядає. Це питання має бути врегульоване слідчим у порядку ст. 100 того ж Кодексу, а тому у цій частині дане клопотання задоволене бути не може.

Керуючись ст.ст. 170- 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» в особі директора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000002 задовольнити частково.
Накласти арешт на 5-ти тонні контейнери, які перебувають в КП «Житлогосп» та оглядались слідчим СВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 24.09.2015 року по кримінальному провадженню № 000002.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_7