ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/321/20 Справа № 203/1938/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2020 року.
Не погоджуючись з ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року, захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обгрунтування вказаної апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 зазначив, що з квітня 2018 року обвинувачений перебуває під вартою, на даний час кримінальне провадження не розглянуто, що порушує розумні строки тримання під вартою, а прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року, в якій просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Свою апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що його винуватість не доведена, він хворіє та потребує постійної медичної допомоги.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення обох апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Доводи захисника обвинуваченого щодо порушення розумних строків тримання під вартою та можливості застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання колегія суддів не приймає, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину, і не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, враховуючи особу обвинуваченого, а також те, що що раніше обвинувачений неодноразово був засуджений і вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
Колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів по справі у розумінні ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі, а тривалий розгляд справи не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.
Колегія суддів також враховує ту обставину, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості щодо медичних протипоказань перебування ОСОБА_7 в умовах ізоляції в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо того, що ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, раніше неодноразово був засуджений, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а отже перебуваючи на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності, оскільки, при умові визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні, останньому може бути призначена реальна міра покарання, тому на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, тому у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України- залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4