233 № 233/2215/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001286 від 12.10.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нововолинськ Волинської області, громадянки України, має вищу освіту, розлучена, дітей не має, проходить військову службу за контрактом на посаді механіка-радіотелефоніста відділення управління командира дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший солдат, має статус учасника бойових дій, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, за наступних обставин.
Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, та проходячи її на посаді радіотелефоніста старшого офіцера на батареї гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , близько о 00 год. 30 хв. 12 жовтня 2017 року, маючи достатній досвід керування транспортним засобом, керуючи технічно справним транспортним засобом «Volkswagen Т4», реєстраційний військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 Збройних Сил України (нині назва військової частини НОМЕР_1 ), здійснювала рух по проїжджій частині вул. Бахмутська зі сторони вул. Інженерна у бік вул. Соборності у м. Костянтинівка Донецької області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, та проїжджаючи ділянку вказаної автодороги за перехрестям з вул. Інженерна діючи із злочинною недбалістю, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 13, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту б) п. 2.3, п. 12.1, 12.4, підпункту б) 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також станом дорожнього покриття та погодними умовами, не маючи перешкод технічного характеру, солдат ОСОБА_5 , діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, недостатньо оцінила дорожню обстановку, не переконалася, що її дії будуть безпечними і не створюють перешкод та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не обрала безпечну швидкість руху керованого нею транспортного засобу, вчинила порушення безпеки дорожнього руху, так як проявила неуважність і не простежила за дорожньою обстановкою, при цьому знаючи, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., перевищила максимальну швидкість, внаслідок чого не впоралася з керуванням вказаного транспортного засобу «Volkswagen Т4», що призвело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП - замету автомобіля марки «Volkswagen Т4», військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , з наступним виїздом за межи проїзної частини праворуч, де скоїла наїзд на перешкоду - огорожу домоволодіння АДРЕСА_2 та перекинулась на лівий бік, чим спричинила старшому солдату ОСОБА_4 , яка перебувала у салоні вказаного транспортного засобу «Volkswagen Т4», тілесні ушкодження у виді закритої хребтової травми, стабільного неускладненого перелому поперечних відростків LI, L2, L3 хребців праворуч без значного зміщення кісткових уламків, забійної грудної клітини, забою, підшкірної гематоми обох гомілок та правого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що вона примирилася з потерпілою та відшкодувала завдані нею збитки.
Потерпіла ОСОБА_4 , не заперечувала проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , підтвердила факт примирення та повного відшкодування збитків.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 .
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 дійсно мало місце та таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 415 КК України.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, злочин, в скоєнні якого вона обвинувачується, відповідно до статей 12, 25 КК України, є необережним злочином середньої тяжкості.
З копії листа командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.04.2020 року вбачається, що військова частина не подавала та не має наміру подавати цивільний позов до ОСОБА_5 , оскільки збитків державі в особі ВЧ НОМЕР_1 нанесено не було.
Розпискою потерпілої ОСОБА_4 від 28.03.2020 року підтверджується, що вона ніяких матеріальних претензій до ОСОБА_5 не має. В судовому засіданні вона також підтвердила, що не має будь-яких матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 .
18.05.2020 року прокурором було подано до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_4 ) витрат, понесених на обстеження та стаціонарне лікування ОСОБА_4 в сумі 8194,37 грн., які того ж дня, 18.05.2020 року, були добровільно відшкодовані ОСОБА_5 в повному обсязі, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 АТ КБ «ПриватБанк», в зв`язку з чим в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст. 46 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 Постанови від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Відповідно до частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
При цьому, пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення про закриття кримінального провадження, у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 статті 284 КПК України.
Постановляючи рішення, суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставини закриття кримінального провадження в порядку статті 46 КК України, та добровільність їх позицій, а також роз`яснив процесуальні наслідки зазначеного.
Таким чином, наявні всі підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 314, 372, 395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 415 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілою.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001286 від 12.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, - закрити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_4 ) до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків - залишити без розгляду.
Речові докази: автомобіль Volkswagen T4 військовий р/н НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути за належністю до Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1