ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/39/20 Справа № 694/1236/16-к Категорія: ч.3 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 присутнього в

режимі відеоконференції в приміщенні

Черкаського СІЗО №30

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізнячка, Катеринопільського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, судимого вироком Головинського районного суду м. Москви від 11 лютого 2013 року до 10 років позбавлення волі,

виправдано ОСОБА_9 та визнано його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по обвинуваченню у розбійному нападі з метою заволодіння майном у СТОВ «Агрофірма Вись» та ФГ Баліцького.

Визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по обвинуваченню у розбійному нападі з метою заволодіння майном у ТОВ «Агрофірма Княжа» та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 необхідно обраховувати з дати прибуття його до Черкаського СІЗО для приведення до виконання даного вироку суду.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання за даним вироком час перебування його під вартою у Російській Федерації та час етапування з Російської Федерації до України після звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Головинського районного суду м.Москви від 11.02.2013.

Процесуальні витрати у справі у розмірі 281 грн. 40 коп. за проведення судової трасологічної експертизи стягнуто в бюджет держави з ОСОБА_9 ..

Вирішено долю речового доказу,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з цього вироку, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він 30 січня 2011 року близько 23 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою разом з ще двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, яку ОСОБА_9 залучив до вчинення даного злочину, з метою таємного викрадення овець, які належать сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Агрофірма ВИСЬ», на автомобілі особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, - «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , прибули до охоронюваної вівцеферми вказаного товариства, розташованої поблизу с. Вітязево, Шполянського району, Черкаської області. Залишивши автомобіль неподалік, двоє осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та невстановлена слідством особа одягнули на голову спеціально приготовлені маски. Водночас особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, дістав попередньо приготовлені ним макет масо-габаритного 7,62-мм автомату конструкції Калашникова моделі АК-74, № НОМЕР_2 , заводського виробництва Росії, 1971 року виготовлення, який передав особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, а також дві рації, одну з яких залишив при собі, а іншу віддав особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження для підтримання оперативного зв`язку між собою, після чого сам залишився поблизу ферми спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки вчасно повідомити про це співучасників. У свою чергу ОСОБА_9 разом з ще двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та невстановлена слідством особа шляхом вільного доступу через вхідні двері проникли в приміщення вівцеферми СТОВ «Агрофірма ВИСЬ», де побачивши працівників охорони ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також її сина ОСОБА_12 , умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, вчинили на них напад, у ході якого особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, погрожуючи макетом автомата, який вказані особи сприйняли за справжню зброю, наказав дістати мобільні телефони та стати на коліна і залишатись на місці. При цьому ОСОБА_9 , з метою упередження можливого опору з боку працівників охорони, наніс один удар ногою по обличчю ОСОБА_12 .. У подальшому ОСОБА_9 разом з ще двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та невстановлена слідством особа, умисно, з корисливих мотивів, заволоділи вівцематками в кількості 17 штук загальною вагою 675 кг на суму 20720,88 гривень, трьома ярками загальною вагою 75 кг на суму 2302,32 гривень та ягнятами в кількості 9 штук загальною вагою 54 кг на суму 1657,67 гривень, а всього заволоділи майном на загальну суму 24680,87 гривень, що на той час складало 52 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим спричинили СТОВ «Агрофірма ВИСЬ» матеріальної шкоди на вказану суму.

Викрадених у ході розбійного нападу овець особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, згідно домовленості з іншими учасниками, відвіз на власному автомобілі до себе додому за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де протягом кількох днів переховував у сараї, а потім частину продав і виручені кошти та решту нереалізованої худоби розподілив із ОСОБА_9 ще двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та не встановленою слідством особою.

Крім цього, на початку лютого 2011 року, ОСОБА_9 , та ще двоє осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, маючи єдиний намір на таємне викрадення чужого майна, з метою підшукання об`єкту для злочинного посягання та для здійснення попереднього розвідування місця майбутнього вчинення злочину, на легковому автомобілі ВАЗ-21099 під керуванням невстановленої слідством особи, прибули на територію фермерського господарства ОСОБА_13 в с. Кринички, Новоархангельського району, Кіровоградської області, де візуально простежили за розташуванням тваринницьких ферм, наявністю худоби та їх охороною, після чого всі повернулись додому.

08 лютого 2011 року близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення худоби з фермерського господарства ОСОБА_13 , за попередньою змовою та разом з ще трьома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та не встановленою слідством особою, залученою ОСОБА_9 до вчинення злочину, на автомобілі «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 та на автомобілі ВАЗ-21099 під керуванням невстановленої слідством особи, прибули до охоронюваної ферми вказаного фермерського господарства в с. Кринички, Новоархангельського району, Кіровоградської області. Залишивши автомобіль неподалік, двоє осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та залучена ОСОБА_9 до вчинення злочину невстановлена слідством особа одягнули на голову спеціально приготовлені маски, а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, взяв дві попередньо приготовлені ним рації, одну з яких залишив при собі, а іншу віддав ОСОБА_9 для підтримання оперативного зв`язку між собою, після чого став разом із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та іншою невстановленою слідством особою поблизу ферми спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки вчасно повідомити про це співучасників. У свою чергу ОСОБА_9 разом з ще двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та залучена ним до вчинення злочину невстановлена слідством особа, шляхом вільного доступу через вхідні двері проникли в приміщення ферми ФГ ОСОБА_13 , де побачивши працівника охорони ОСОБА_14 , умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вчинили на нього напад, у ході якого стали наносити ОСОБА_14 удари руками і ногами в різні частини тіла, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна на правій брові, синців на правій повіці і у верхній третині правої та лівої гомілок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №77 від 02.04.11 в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи трьома телятами вагою 120 кг кожне вартістю 13 гривень за 1 кг живої ваги на суму 4680 гривень; баранами в кількості 5 штук вагою 45 кг кожен вартістю 1020 гривень за одного на суму 5100 гривень; двома поросятами вагою 8 кг кожне вартістю 250 гривень за одне на суму 500 гривень, а всього заволоділи майном на загальну суму 10280 гривень, що на той час складало 21 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим заподіяли фермерському господарству ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

Викрадену у ході розбійного нападу худобу, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, згідно домовленості з іншими учасниками, відвіз на власному автомобілі до себе додому за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на протязі кількох днів переховував у сараї, а потім продав та в подальшому виручені кошти і решту худоби розподілив із ОСОБА_9 , трьома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та невстановленими слідством особами.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_9 19 лютого 2011 року близько 23 годин, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна ТОВ «Агропроект Княжа», за попередньою змовою та разом з чотирма особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на автомобілі «УАЗ» прибули до охоронюваної ферми вказаного товариства в с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області. Залишивши автомобіль неподалік, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, взяв з собою попередньо приготовлені ним макет масо-габаритного 7,62-мм автомату конструкції Калашникова моделі АК-74, № НОМЕР_2 , заводського виробництва Росії, 1971 року виготовлення, одягнув на голову спеціально виготовлену маску, а також взяв дві рації, одну з яких віддав ОСОБА_9 для підтримання оперативного зв`язку між собою, після чого став поблизу ферми спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки вчасно повідомити про це співучасників. У свою чергу ОСОБА_9 та ще троє осіб,матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, шляхом вільного доступу через вхідні двері проникли в приміщення корівника № 5 ТОВ «Агропроект Княжа», де стали відв`язувати худобу. Будучи застигнутими під час вчинення крадіжки працівниками охорони ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_9 та ще четверо осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, умисно, з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, вчинили напад на працівників охорони, у ході якого особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, погрожуючи ОСОБА_15 та ОСОБА_16 макетом автомата, який останні сприйняли за справжню зброю, наказав дістати мобільні телефони та залишатись на місці. В цей час ОСОБА_9 та ще троє осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, заволоділи телицею та бичком серії UA-710067 за №9757 і №9764 відповідно вагою 100 кг. кожне та загальною вартістю 3800 гривень та кобилою вартістю 6000 гривень, а всього на загальну суму 9800 гривень, що на той час складало 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим спричинили ТОВ «Агропроект Княжа» матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про часткове скасування вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018, а саме в частині визнання винуватим ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України по обвинуваченню у розбійному нападі з метою заволодіння майном у ТОВ «Агрофірма Княжа» та ухваленням нового вироку за фактом розбійного нападу на ТОВ «Агрофірма Княжа» ОСОБА_9 виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Апеляційні вимоги захисник мотивував тим, що підставами для скасування вироку є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України по обвинуваченню у розбійному нападі з метою заволодіння майном у ТОВ «Агрофірма Княжа». Так, допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_16 та ОСОБА_15 пояснили суду, що вони були присутні під час розбійного нападу на ТОВ «Агропроект Княжа» 19.02.2011, бачили нападників та описали їх. В ОСОБА_9 вони не впізнали особу яка вчинила напад 19.02.2011 на ТОВ «Агропроект Княжа». В даній частині їхні покази суперечать показам свідка ОСОБА_17 .. Однак, суд при ухваленні рішення не взяв до уваги покази потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які істотно впливають на прийняття рішення по справі та не зазначив, чому покази ОСОБА_17 він приймає до уваги, а покази потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в цій частині відкидає.

Також, у вироку як на доказ вини ОСОБА_9 суд посилається на висновок експерта №1/172 від 15.02.2011, відповідно до якого сліди шин на місці вчинення злочину у ТОВ «Агропроект Княжа» залишені легковим або вантажним мікроавтобусом. Як було встановлено у судовому засіданні розбій 19.02.2011 на ТОВ «Агропроект Княжа» було вчинено за допомогою автомобіля «УАЗ». Як відомо автомобіль «УАЗ» відноситься до легкових автомобілів підвищеної прохідності, а тому в даному випадку висновок експерта №1/172 від 15.02.2011 необхідно було визнати неналежним доказом, а тому висновок суду про винуватість ОСОБА_9 не може у даному випадку бути підтверджений зазначеним висновком експерта.

Також апелянт вказує, що суд не дослідив речові докази, які перелічені в обвинувальних актах від 31.08.2016 та 29.03.2018, і на які суд послався у вироку, хоча сторона захисту звертала увагу суду на необхідність виконання вимоги ст.357 КПК України.

Зазначає, що стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит додаткових двох свідків: ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , однак вказане клопотання судом задоволено не було.

Про існування вказаних свідків стороні обвинувачення було відомо на момент затвердження обвинувального акту від 31.08.2016, так як кримінальне провадження №0000150 від 26.12.2012 відносно ОСОБА_9 було виділено 30.06.2011 з кримінальної справи № порушеної 31.01.2011, по якій вказані особи проходили як обвинувачені та свідки.

В послідуючому стороною обвинувачення під час судового розгляду в порядку ст.338 КПК України було складено новий обвинувальний акт від 23.03.2018, в якому обсяг та правова кваліфікація змінена не була, а тільки було добавлено додатково свідки по справі ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .. На думку захисту сторона обвинувачення даними діями «легалізувала» свідків по даному кримінальному провадженню.

Крім цього, показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 суд першої інстанції в порушення ст.97 КПК України визнав допустимим доказом (в частині того, що він був свідком вилучення кобили). Дані показання він надав з чужих слів, не пояснивши при цьому суду зі слів якої особи він це почув, коли це відбувалось, де це відбувалось та у зв`язку з чим йому стало це відомо.

При ухваленні вироку суд першої інстанції посилався на покази свідка ОСОБА_18 , що на думку захисту привело до ухвалення незаконного судового рішення.

Також, показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який в обвинувальному акті від 31.08.2016 є співучасником вчинення разом з ОСОБА_9 злочину, а саме розбійного нападу 19.02.2011 на ТОВ «Агропроект Княжа» категорично заперечував, що він вчиняв злочин та все, що вказане у обвинувальному акті від 31.08.2016 є неправдою.

В даному випадку суд за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у своєму рішенні не зазначив, чому у частині того, що ОСОБА_9 був на місці вчинення злочину прийняв до уваги, а в частині, що він не погоджується з обвинувальним актом та у ньому все зазначено неправда відкидає.

Апелянт зазначив, що стороною обвинувачення як письмовий доказ було подано два протоколи відтворення обстановки події (редакція КПК 1960 року) із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .. Відповідно до діючого на даний час КПК дана слідча дія має назву відповідно до ст.240 КПК України «слідчий експеримент» та проводиться для перевірки та уточнення відомостей даних особою. Враховуючи, що особи ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не давали показань у судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої висновки на показах вказаних осіб.

На думку апелянта, суд, визнавши протоколи відтворення обстановки та обставин події (редакція КПК 1960 року) з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 належним доказом, та обґрунтував відомостями які значаться у даних протоколах вирок суду, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого рішення по справі.

Проаналізувавши усі докази у їх сукупності, які сторона обвинувачення подала як докази вини обвинуваченого ОСОБА_9 , сторона захисту приходить до обґрунтованого рішення про не доведення вини у вчиненні розбійного нападу на ТОВ «Агропроект Княжа» ОСОБА_9 ..

В апеляційній скарзі прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 стосовно ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень особі засудженого внаслідок м`якості, істотні порушення кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме дослідити наступні матеріали: відношення директора СТОВ «Агрофірма Вись» від 31.01.2011; довідку про вартість директора СТОВ «Агрофірма Вись»; протокол огляду місця події від 31.01.2011 з план схемою та фототаблицею до нього; протокол огляду місця події від 06.04.2011; заяву про добровільну видачу ОСОБА_21 від 06.04.2011; протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 від 06.04.2011; протокол відтворення обстановки та обставин події від 07.04.2011 за участю ОСОБА_22 , з фототаблицею до нього; протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_20 від 07.04.2011 з фототаблицею до нього; довідкою про вартість директора СТОВ «Агрофірма Вись» від 19.05.2011; висновок експерта №1/467 від 22.04.2011; заяву ОСОБА_13 від 08.02.2011; акт ревізії ФГ ОСОБА_13 від 08.02.2011; довідку голови ФГ ОСОБА_13 про вартість; протокол огляду місця події від 08.02.2011 з фототаблицею; висновок судово-медичної експертизи №77 від 18.04.2011; протокол огляду місця події від 12.04.2011 з фототаблицею; характеризуючи дані на обвинуваченого, а також допитати потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ..

В обґрунтування доводів апеляції прокурор зазначає те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні не виконав вимоги ст.ст.94, 370 КПК України, а тому його висновки є передчасними та не ґрунтуються на нормах кримінального та кримінального процесуального закону. Більш того, суд при прийнятті рішення в більшій мірі покладався на внутрішнє переконання ніж на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності. Також, на думку апелянта суд упереджено віднісся до показів потерпілих по епізодам розбійних нападів з метою заволодіння майном у СТОВ «Агрофірма Вись» та ФГ Баліцького: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Розглядаючи справу по суті, суд упереджено підійшов до перевірки доводів обвинувачення та побудував свій висновок про відсутність в діях ОСОБА_9 інкримінованих йому складів злочинів на суперечливих показах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по епізоду розбійного нападу з метою заволодіння майном СТО «Агрофірма Вись» 30.01.2011.

Жодної правової оцінки іншим доказам сторони обвинувачення щодо винуватості ОСОБА_9 по епізодам розбійних нападів з метою заволодіння майном у СТОВ «Агрофірма Вись» та ФГ Баліцького судом в мотивувальній частині вироку не наведено.

Крім того, в судовому засіданні від 28.12.2017 прокурором було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні 2 свідків сторони обвинувачення, а саме свідка ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , однак, суд без належного мотивування відмовив у задоволенні клопотання прокурора про допит вказаних свідків, у той час як покази останніх мають суттєве значення для об`єктивного розгляду справи.

Апелянт, не заперечуючи встановлених судом фактичних обставин справи, та доведеності вини ОСОБА_9 в частині вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном у ТОВ «Агрофірма Княжа» 19.02.2011 вважає, що суд, ухвалюючи вирок необґрунтовано застосував найменший розмір покарання передбачений санкцією статті. Вважає, що судом, не враховано повною мірою дані про особу ОСОБА_9 , а саме вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а також його посередню характеристику, що жодним чином не зменшує суспільну небезпечність як його самого, так і злочину, який він вчинив, що свідчить про недостатність призначеного судом покарання у виді 7 років позбавлення волі для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому вважає, що для реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, для обвинуваченого повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий строк, ніж визначено судом.

Крім того, поза належною увагою суду, залишився ступінь тяжкості скоєного, рівень суспільної небезпечності злочинів вчинених обвинуваченим, а також спосіб їх вчинення.

Разом з тим, суд в достатній мірі не врахував, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до категорії особливо тяжких, внаслідок підвищеного рівня суспільної небезпеки, оскільки посягає на чуже майно шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

За таких обставин, апелянт вважає, що прояв гуманності та поблажливості до засудженого є необґрунтованим та безпідставним, призначене ОСОБА_9 покарання не буде достатньо сприяти усвідомленню ним суспільної небезпеки вчиненого діяння, виправленню та запобіганню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 зазначається, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд при розгляді справи допустив неповноту судового розгляду, а висновки його є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, під час досудового розслідування щодо нього працівниками поліції були внесені не точні анкетні дані, а саме, те що він має судимість, не працює, неодружений та немає вищої освіти, що не відповідає дійсності, так як він є пенсіонером, інвалідом третьої групи, учасником УБД, нагороджений медалями, закінчив Київський автодорожній інститут, має дружину з якою проживає в шлюбі, має сина, раніше в Україні не судимий, характеризується позитивно. Наголошує, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині він не визнав.

Разом з тим, апелянт зазначив про своє відношення до показів свідків у даному кримінальному провадженні, так на його думку, покази свідка ОСОБА_15 відносно нього не чіткі, покази потерпілого ОСОБА_16 є неточними, оскільки силует обвинуваченого не відповідає його показам, так як він його, ОСОБА_9 особисто як колишнього колегу по «Княжі» знає і на нього особисто не вказує; показання свідка ОСОБА_18 базуються на словах особи в якої вилучили викрадену кобилу, він сам на нього не вказує; показання свідка ОСОБА_17 , на думку апелянта, є надумані та дані під тиском слідчого СВ ВП ГУНП ОСОБА_23 та адвоката ОСОБА_24 .. Також, ОСОБА_9 зауважив, що критично оцінює ситуацію, яка склалася з ознайомленням з матеріалами справи, так як всі три адвокати, які захищали його інтереси не були з нею ознайомлені. Крім того, апелянт зазначив, що влаштуватися охоронником об`єкту в ТОВ «Агрофірма Княжа» йому запропонував ОСОБА_18 , і на протязі жнив він працював охоронником, однак заробітну плату не отримував, а тому не погоджується з висновком суду, що, згідно довідки з вказаного товариства його розраховано у повному обсязі.

Вважає, що за його спиною сховалось близько десятка злочинців, особи яких не встановлено і їх потрібно встановити, та вказав невстановлених слідством осіб ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

Також йому не зрозуміло, чому, його екстрадиція зацікавила слідчого, прокурора, суд, де він був доставлений та переданий Національній поліції України 09.12.2015 та чому в цілому їх не цікавить група осіб, в яких вилучили решту автомашини, колеса, автомат, обрізок гвинтівки, одяг, взуття, телята, ягнята, коня.

Також, апелянт не погодився з висновком суду, щодо того, що він в стані сп`яніння вчинив злочин, так як має захворювання серця, що підтверджено документально, не палить, не вживає ні алкоголь, ні наркотичні засоби.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 , натомість просив задовольнити його апеляційну скаргу із зазначених у ній мотивів, думки обвинуваченого ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні апеляційні скарги із зазначених у них підстав та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а згодом сторона захисту змінила свої апеляційні вимоги та просила оскаржуваний вирок Черкаського районного суду Черкаської області стосовно ОСОБА_9 скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 в розбої, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення та кваліфікація його дій за ч.3 ст.187 КК України за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа» відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа», незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, та вказав, що не причетний до скоєння інкримінованого йому злочину, підтверджується:

- даними показань потерпілого ОСОБА_15 , який у судовому засіданні показав, що десь 19 січня 2011 року він з напарником ОСОБА_16 під час огляду території ТОВ «Агропроект Княжа», на якому вони працювали охоронниками, помітили чотирьох осіб у корівнику № 5, які крутилися біля телят та повідомили їм, що вони перевіряючі. Коли він з напарником почали виходити з корівника, їх збили з ніг і почали штовхати, після чого відібрали у них телефони, які розібрали та завели їх у тамбур. Після того як вивели з приміщення двох телят і кобилу, перевели їх у сіносховище. Один з невідомих чоловіків, мав намір ловити коней, але він повідомив, що вловити їх не вдасться оскільки вони дикі. Після сказаного, невідомі спробували знову їх побити, але чоловік з автоматом не дав цього зробити. Коли нападники від`їхали вони вийшли з місця де перебували, на корівнику № 5 знайшли батарейку від телефону і зателефонували начальнику охорони. Чоловік у якого був автомат розмовляв з ними українською мовою, близько 1,70 м зросту, був одягнений в чорний одяг;

- даними показань потерпілого ОСОБА_16 , який у судовому засіданні показав, що десь 19 січня 2011 року, близько 23 год. 00 хв., він з напарником ОСОБА_15 під час огляду території ТОВ «Агропроект Княжа», у корівнику № 5 помітили трьох осіб, один з яких відв`язував телят, які повідомили їм, що вони перевіряючі. Після чого із-за вугла вийшов, ще один чоловік з автоматом, одягнений у камуфляжну форму і сказав, щоб вони не рухалися. Пам`ятає, що один з невідомих чоловіків, який був нижче середнього зросту, був без маски, однак він його як слід не роздивився, спілкувалися вони між собою по раціях. Указані чоловіки відібрали у них телефони, розібрали їх, а його разом з напарником відвели у тамбур, після чого завели у сіносховище. Бачив як невідомі виводили з корівника 2 телят і коня. Після того, як нападники поїхали, вони зателефонували начальнику охорони;

- даними показань свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні показав, що сім років тому, з 2009 по грудень 2012 рік працював у СТОВ «Княжа» начальником охорони. ОСОБА_9 знає приблизно з 1992 або 1994 років, оскільки до викрадення худоби, він працював у СТОВ «Княжа». У підпорядкуванні на той час перебувало 9 охоронників, які охороняли поля і територію ферми. В день події в період часу з 09-00 год. до 19-00 год. він відпрацювавши зміну, після того як його замінили охоронники і всі були на місці, поїхав додому. Близько 12-ї години ночі до нього зателефонував охоронник ОСОБА_15 та повідомив, що його побили і обікрали, та що у нападника був автомат. Була викрадена худоба (два бичка, кінь). Приїхавши до СТОВ «Княжа» там уже було керівництво та міліція. У квітні-травні 2011 року, викраденого коня було знайдено в одному з будинків, у Катеринопільському районі, бичків так і не було знайдено. Господар указаного будинку повідомив, що вони разом з ОСОБА_9 викрали кобилу із СТОВ «Княжа», з метою здати її на бойню, але потім останній повідомив, що кобила вагітна, тому вони вирішили почекати поки вона народить лоша;

- даними показань свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні показав, що з ОСОБА_9 знайомий близько 10 років. В січні чи в лютому 2011 року по дорозі додому він зустрів ОСОБА_9 , який повідомив, що має забрати з СТОВ «Княжа» телят за заробітну плату, що потрібно допомогти погрузити їх. Потім він разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 і ще одним чоловіком по прізвиську ОСОБА_32 на транспортному засобі ОСОБА_20 « ОСОБА_33 », поїхали в той же день у СТОВ «Княжа». Зайшовши на ферму він підсковзнувся і внаслідок падіння поламав ногу, після чого ОСОБА_9 посадив його на коня і довіз до автомобіля та зостався там з ним. Невдовзі до них підійшли ОСОБА_20 і ще двоє чоловіків, які привели двох бичків, яких погрузили до автомобіля, після чого поїхали в смт. Катеринопіль. Особисто він разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_20 до смт. Катеринопіль їхали на таксі, ОСОБА_20 на фермі разом з ними не було, куди він подівся він не знає. З смт. Катеринопіль поїхали до м. Звенигородка. В СІЗО його утримували 9 місяців, після чого зняли обвинувачення і випустили.

- даними відношення директора ТОВ «Агропроект-Княжа» від 20 лютого 2011 року про те, що просить встановити невідомих осіб які скоїли крадіжку худоби, чим завдали шкоди на загальну суму 9800 грн.;

- даними протоколу огляду місця події від 20 січня 2011 року з фототаблицею про те, що оглянуто територію МТФ ТОВ «Агропроект-Княжа», за результатами огляду якої було виявлено та вилучено слід низу взуття та транспортного засобу, пасок-фіксатор, фрагмент низу взуття;

- даними протоколу огляду предмету від 03 лютого 2011 року про те, що оглянуто речі вилучені під час ОМП від 20 січня 2011 року;

- даними висновку експерта від 15 лютого 2011 року № 1/172 про те, що на фотознімку №1 наданому на експертизу міститься слід транспортного засобу. Даний слід ймовірно залишений шиною марки БШК 215/90 15С Бел 11. Даний слід залишений шиною ймовірно для легких грузових мікроавтобусів;

- даними заяви про добровільну видачу ОСОБА_22 кобили білої масті, яку він викрав 19 лютого 2011 року у с. Княжа, Звенигородського району Черкаської області;

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа» доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.3 ст.187 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа», відповідають показанням потерпілих та свідків.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом із показами потерпілих та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа» повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа» є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про скасування вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 в частині визнання винуватим ОСОБА_9 по обвинуваченню у розбійному нападі з метою заволодіння майном у ТОВ «Агрофірма Княжа» та необхідності закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення за даним епізодом, оскільки місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення за епізодом розбійного нападу з метою викрадення майна у ТОВ «Агропроект Княжа» є намаганням уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та розцінює його покази щодо непричетності до указаного злочину, як форму захисту від пред`явленого обвинувачення.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що, оскільки стороною обвинувачення як письмовий доказ було подано два протоколи відтворення обстановки події (редакція КПК 1960 року) із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , враховуючи, що особи ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не давали показань у судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої висновки на показах вказаних осіб, а тому, на думку апелянта, суд, визнавши протоколи відтворення обстановки та обставин події (редакція КПК 1960 року) з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 належним доказом, та обґрунтував відомостями які значаться у даних протоколах вирок суду, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого рішення по справі, то колегія суддів вважає, що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки суд послався у вироку не на їх безпосередні покази, а на дані, досліджених у судовому засіданні, протоколів відтворення обстановки та обставин події з участю вказаних осіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо того, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки суд при розгляді справи допустив неповноту судового розгляду, а висновки його є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, то колегія суддів також вважає, що такі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються допустимими та належними доказами наведеними у вироку суду першої інстанції та яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку і з якими також погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що як на докази вини обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду розбійного нападу з метою заволодіння майном ФГ ОСОБА_13 сторона обвинувачення посилалась на покази потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , заяву власника ФГ ОСОБА_13 , акт ревізії, протоколи огляду місця події від 08 лютого 2011 року та від 12 квітня 2011 року з фототаблицею, висновок судово-медичної експертизи №77 від 18 квітня 2011 року, відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_22 , висновок експерта № 1/467 від 22 квітня 2011 року.

Проте, потерпілий ОСОБА_14 під час його допиту місцевим судом у судовому засіданні пояснив, що у фермерському господарстві ОСОБА_13 працював 10-11 днів. Вночі близько 01-00 год. з 11 на 12 число, якого саме року не пам`ятає, в с. Кринички на нього напали 4 особи, які були в масках, які били його по ногах, обличчю, однак до лікарні він не звертався, так як серйозних побоїв не було. Припускає, що зброя у нападників була, але яка саме сказати не може, оскільки вона була за спиною схожа на приклад. Також вказує, що особисто при ньому зброю до рук ніхто з невідомих осіб не брав. Усі вони, крім одного були приблизно середнього зросту, один був щільної статури, здоровий. В суді він повідомив, що обвинувачений приблизно такого зросту, як один з чоловіків, які напали на нього. Спочатку вони зайшли в сарай, шукали телефон і другого напарника, на його твердження, що він тут сам вони не зважали і чекали його напарника. Потім невідомі особи відвели його вбік, а самі погрузили в автомобіль, який викликали по телефону, 4 свині, 5 овець і 4 телят. Самого автомобіля він не бачив. Також йому не відомо чи приїхали нападники на автомобілі, чи прийшли пішки.

Потерпілий ОСОБА_13 голова фермерського господарства у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що у фермерському господарстві були викрадені свині та барани. Зі слів охоронця він дізнався, що грабіжники увірвавшись на ферму зв`язали його, їх було троє. Розв`язавшись згодом охоронець повідомив його про викрадення худоби. По приїзду на ферму ніяких слідів виявлено не було, викрадено було приблизно 5 поросят, 2 баранів. Після пограбування на фермі охоронець ОСОБА_14 звільнився з посади і більше не працює.

Місцевим судом також досліджено письмові докази, на які посилався прокурор як на докази вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, а саме:

- протокол огляду місця події від 08 лютого 2011 року з фототаблицею про те, що оглянуто територію ФГ Баліцького у с. Кринички Новоархангельського району Кіровоградської області, а саме приміщення свинарника, за результатами огляду якого виявлено та вилучено 2 гіпсових зліпка з відбитками взуття людини;

- висновок експерта № 47 від 01 березня 2011 року, відповідно до якого на двох зліпках, що були під час огляду місця події тваринницької ферми ОСОБА_13 , що розташована у с. Кринички є по одному сліду підошви взуття. Дані два сліди підошви взуття придатні для встановлення групової належності, а питання про придатність слідів для ідентифікації буде вирішуватися лише при наданні порівняльного матеріалу. Встановити тип взуття не представляється можливим, слід підошви взуття найменшою довжиною 280 мм, залишений взуттям не менше 43 розміру;

- протокол огляду предмету від 12 березня 2011 року, яким оглянуто 2 гіпсові зліпки, вилучені під час ОМП від 08 лютого 2011 року;

- висновок судово-медичної експертизи № 77 від 02 квітня 2011 року, про те, що у потерпілого ОСОБА_14 виявлено легкі тілесні ушкодження;

- протокол огляду місця події від 12 квітня 2011 року з фототаблицею, об`єктом огляду якого є домоволодіння ОСОБА_22 , під час якого у хліві виявлено та вилучено 2 поросят білої породи;

- протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_22 , у ході якого той відтворив як відбувалося викрадення свиней з ФГ ОСОБА_34 за участю інших осіб, серед яких була невідома йому особа на ім`я ОСОБА_35 .

Крім того, як на докази вини обвинуваченого ОСОБА_9 - по епізоду розбійного нападу з метою заволодіння майном ТОВ «Агрофірма «Вись» прокурор послався на покази потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відношення директора СТОВ «Агрофірма Вись», довідки про вартість викраденого, протоколи огляду місця події від 31 січня 2011 року з план-схемою та фототаблицею від 06 квітня 2011 року, добровільною видачею ОСОБА_21 від 06 квітня 2011 року, обшук за місцем проживання ОСОБА_20 , відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_22 , висновок експерта № 1/467 від 22 квітня 2011 року, протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_22 від 07 квітня 2011 року, протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_20 від 07 квітня 2011 року, висновок експерта № 1/467 від 22 квітня 2011 року.

Проте, потерпіла ОСОБА_11 під час її допиту місцевим судом у судовому засіданні показала, що 30 січня 2011 року перебувала на чергуванні у СТОВ «Агрофірма Вись», разом з нею був її син ОСОБА_12 та напарник по роботі ОСОБА_10 .. Осіб, які викрали з товариства овець вона не бачила, однак повідомила, що вони були з автоматами. Перебуваючи у сторожці, до дверей підійшли чоловіки з автоматами, їх було приблизно 6 осіб, один з яких увійшов до приміщення та сказав їм стати на коліна. В обличчя вона його не бачила, однак вказала, що він був у картузі і з ліхтариком. Сину було нанесено один удар в обличчя, оскільки він не хотів віддавати телефон. Всього було викрадено 29 овець.

Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що під час події, знаходився у СТОВ «Агрофірма Вись», де працює його мати. Перебуваючи у сторожці до них увірвалися двоє осіб, один з яких наніс йому удар ногою в обличчя, однак до лікаря він не звертався. Скільки саме овець було викрадено йому не відомо. Нападники були з автоматами, їх було приблизно 7 осіб, двоє в масках з автоматами перебували в конюшні, один зайшов до них в сторожку, сам особисто бачив трьох осіб. Зі СТОВ «Агрофірма Вись» поїхали на автомобілі «Газель». Обвинуваченого, якого побачив у залі суду, раніше не бачив.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що восени в с. Вітязево він працював сторожем у СТОВ «Агрофірма Вись», разом з ним працювала сторожем ОСОБА_11 , до якої приїхав її син. Коли до них до товариства, увірвались крадії, пам`ятає що їх було чотири особи, які були в масках, крім ОСОБА_9 .. ОСОБА_9 закрив їх у сторожці і сказав, щоб вони лягли на підлогу і не виходили. Тілесних ушкоджень ні йому, ні ОСОБА_11 завдано не було, побили лише її сина, завдавши удар кулаком, хто саме наносив удари останньому не пам`ятає. Однак припускає, що ударив сина ОСОБА_11 саме ОСОБА_9 , оскільки лише він заходив у сторожку. ОСОБА_9 був у картузі, одягнений в чорну куртку і чорні брюки, в руках у нього був чорний автомат, автоматом їм не погрожував. З ОСОБА_9 раніше знайомий не був, але запам`ятав у той день його обличчя. Під час викрадення овець з товариства де він працював, ОСОБА_9 відібрав телефон у ОСОБА_11 , але потім віддав. Приблизно через пів години, коли вівці були викрадені вони вийшли із сторожки. Всього було викрадено близько 30 овець. Під час указаної події вони з ОСОБА_11 перебували у тверезому стані. Потім зазначив, що бачив ОСОБА_9 у Катеринопільському районному суді та бачив його дружину, з якою спілкувався.

Також судом досліджено письмові докази у справі на які посилався прокурор, а саме:

- відношення директора СТОВ «Агрофірма Вись» та довідка про вартість викраденого, відповідно до яких встановлено вартість викраденого у СТОВ «Агрофірма Вись»;

- протокол огляду місця події від 31 січня 2011 року з план-схемою та фототаблицею, відповідно до якого місцем огляду є території вівцеферми СТОВ «Вись»;

- протокол огляду місця події від 06 квітня 2011 року, об`єктом огляду якого є домоволодіння ОСОБА_21 , за результатами огляду якого ОСОБА_21 видав передню частину автомобіля УАЗ;

- заява добровільної видачі ОСОБА_21 від 06 квітня 2011 року, про те, що ОСОБА_21 добровільно видав передню частину автомобіля УАЗ;

- протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 , де виявлено та вилучено гранату Ф1, запал, чеку, коробки з-під радіостанцій, стартові пакети;

- протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_22 від 07 квітня 2011 року, про те, що останній розказав і показав про відомі йому обставини вчиненого злочину;

- висновок експерта № 1/467 від 22 квітня 2011 року, про те, що предмет вилучений 06 квітня 2011 року у домоволодінні ОСОБА_21 в с. Гуляй Поле, Катеринопільського району не є вогнепальною зброєю, а є макетом автомату конструкції Калашникова моделі АК-74 № МП 7734, заводського виробництва Росії, 1971 року виготовлення та не придатний для здійснення пострілів;

- протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_20 від 07 квітня 2011 року, про те як останній розказав та показав про відомі йому обставини вчиненого злочину.

Після дослідження даних доказів та проаналізувавши їх, місцевий суд дійшов висновку про те, що з досліджених у судовому засіданні письмових доказів та заслуханих показань потерпілих не встановлено жодних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до розбійного нападу з метою заволодіння майном ФГ ОСОБА_13 та СТОВ «Агрофірма Вись». Що стосується доказів на які посилалась сторона обвинувачення, то ці докази підтверджують лише сам факт наявності розбійного нападу з метою заволодіння майном у ФГ Баліцького та СТОВ «Агрофірма Вись», проте ні показання потерпілих, ні досліджені докази жодним чином не вказують, що до указаних злочинів причетний ОСОБА_9 ..

Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 спростовуються показаннями двох потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також показаннями самого ОСОБА_10 , який зазначив, що ОСОБА_9 бачив вперше під час розбійного нападу, а після цього бачив його у судовому засіданні Катеринопільського районного суду Черкаської області та говорив з його дружиною, що виключається, оскільки на час зазначених потерпілим подій, обвинувачений ОСОБА_9 перебував у Російській Федерації під вартою та засуджений і екстрадований до України.

Інші ж докази, на які посилається сторона обвинувачення не вказують на причетність обвинуваченого до скоєння злочинів по указаних епізодах.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції повністю погоджується з такою оцінкою доказів місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та переконливо взяв до уваги одні докази вини обвинуваченого та не взяв до уваги інші докази, навівши причини такого рішення та давши правильну юридичну оцінку всім вищезазначеним доказам у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що за епізодами розбійних нападів з метою заволодіння майном СТОВ «Агрофірма Вись» та ФГ Баліцький не доведено поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в контексті розуміння доведеності вини особи, як про це зазначає ЄСПЛ.

На підставі наведеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 щодо необхідності скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_9 за епізодами заволодіння майном у ФГ Баліцького та СТОВ «Агрофірма Вись», через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та необхідність ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за епізодами заволодіння майном у ФГ Баліцького та СТОВ «Агрофірма Вись», об`єктивного підтвердження не знайшли, висновки у вироку суду ґрунтуються на належних, достовірних, допустимих та достатніх доказах, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів вбачає, що обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , немає.

При розгляді провадження в апеляційному суді прокурор просив провести часткове судове слідство та дослідити ряд документів та доказів, а також допитати ряд осіб, які були зазначені в резолютивній частині апеляційної скарги.

Колегія суддів відмовила у задоволенні такого клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, як таке, що суперечить Закону, окрім дослідження характеризуючи даних на обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень особі засудженого внаслідок м`якості, оскільки, ухвалюючи вирок місцевий суд необґрунтовано застосував найменший розмір покарання передбачений санкцією статті, то, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутністю обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, оскільки перебування у стані сп`яніння на момент вчинення злочину жодними доказами не доведено, а тому з урахуванням всіх цих даних місцевий суд призначив достатнє і необхідне покарання для перевиховання обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора в частині збільшення призначення покарання, оскільки прокурором не наведено переконливих підстав для цього, а місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України у виді реального позбавлення волі з конфіскацією майна.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :