Справа №463/2420/20
Провадження №1-кс/463/1462/20
У Х В А Л А

19 березня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою від 16 березня 2020 року на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 2 березня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000110 від 31 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, а також щодо його допиту в якості потерпілого по місцю проживання. Просить визнати неправомірними дії слідчого щодо відмови у вручені пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та відмову в організації допиту потерпілого за місцем його проживання; скасувати описану вище постанову; зобов`язати слідчого надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; організувати та забезпечити допит потерпілого за місцем його проживання у спосіб, встановлений КПК України.
В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в даному кримінальному провадженні вважає себе потерпілим так як ним подану заяву про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, а тому він набув статусу потерпілого з моменту подання відповідної заяви. Крім того, вказує, що йому незаконно було відмовлено в допиті по місцю його проживання, оскільки, він по стану здоров`я, так як є інвалідом війни другої групи не може прибути на допит до м. Львова.
В судове засіданні скаржник, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду не з`явився, в скарзі просив розглянути таку у його відсутності.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду копію доручення начальнику Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області про допит ОСОБА_3 в якості свідка в кримінальному провадженні № 0000110 від 31 січня 2020 року.
За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та представника органу досудового розслідування.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 2 березня 2020 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000110 від 31 січня 2020 року, а також в його допиті в якості потерпілого за місцем проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто встановлено, що слідчим розглянуто питання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого та за результатами розгляду такого винесено оскаржувану постанову.
З оскаржуваної постанови вбачається, що на момент винесення такої слідчим не встановлено обставин заподіяння ОСОБА_3 істотної шкоди.
Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 367 КК України, станом на день розгляду скарги, ОСОБА_3 спричинена будь-яка шкода, в тому числі істотна. Матеріали скарги не містять доказів протилежного і докази заподіяння будь-якої шкоди, в тому числі істотної, скаржником не надано і на момент розгляду скарги.
Отже враховуючи наведене, постановою слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 2 березня 2020 року правомірно відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000110 від 31 січня 2020 року.
Оскільки відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, а тому правомірно відмолено в задоволені клопотання про його допит в якості потерпілого за місцем проживання.
При цьому слідчий суддя звертає увагу, що слідчим ОСОБА_4 надано доручення начальнику Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області про допит ОСОБА_3 в якості свідка в зазначеному кримінальному провадженні, яке може бути виконане в тому числі за місце його проживання.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.
При цьому, слідчий суддя не бере до уваги доводи особи, яка подала скаргу про те, що він набув статус потерпілого на підставі ч. 2 ст. 55 КПК України, оскільки відсутні будь-які відомості спричинення йому шкоди, так як такі ним не надані та органом досудового розслідування не здобуті.
Також слід звернути увагу, що слідчий суддя за наслідками розгляду скарги вправі прийняти рішення визначене статтею 307 КПК України, в переліку яких відсутнє визнання неправомірними дії слідчого.
Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 2 березня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000110 від 31 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1