Справа № 592/1101/20
Провадження № 1-в/592/96/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1983 року народження, про визнання таким, що порушує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк,-
ВСТАНОВИВ:
До Ковпаківського районного суду м.Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1983 року народження, про визнання таким, що порушує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , його захисник клопотання підтримали.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки за вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, відсутні підстави для заміни довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк. Крім того, ОСОБА_5 відбуває покарання в Замковій виправній колонії №58 м.Ізяслав, тому повинен звертатися до суду за місцем розташування колонії.
Заслухавши думку засудженого, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав:
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_5 було засуджено за ст.115 ч.2 п.п.1,6,12, ст.187 ч.4, ст.194 ч.2 ст.289 ч.3, ст.357 ч.3, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Згідно цього вироку запобіжний захід відносно ОСОБА_5 був залишений у виді тримання під вартою. Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2005 року вирок Апеляційного суду Сумської області від.15.12.2004 року відносно ОСОБА_5 залишений без змін.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-6, 7, 13-1, 14 частини першої ст.537 цього Кодексу. Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Замковій виправній колонії №58 м.Ізяслав Хмельницької області.
Частина 2 ст.87 КК України передбачає, що актом про помилування Президента може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років стосовно індивідуально визначеної особи.
Також положеннями КВК України передбачена можливість подання засудженим до довічного позбавлення волі клопотання про його помилування після відбуття не менше 20 років призначеного покарання ( ч.7 ст.151 КВК України).
Отже, кримінальним законом передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк за визначеною законодавством процедурою.
Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , 1983 року народження, про визнання таким, що порушує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1