ВИРОК
11 грудня 2019 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 за контрактом, солдата, не судимого згідно ст.89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
17.08.2017 ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
17.08.2017 між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк три роки.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2017 № 153-РС рядового ОСОБА_4 призначено на посаду водія - електрика мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2017 № 171 рядового ОСОБА_4 з 17.08.2017 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , рядовий ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.
Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.
Однак, рядовий ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08.00 год. 14.11.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
У період часу з 14.11.2017 до 19.10.2018 рядовий ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.
19.10.2018 рядовий ОСОБА_4 прибув до приміщення військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , припинивши вчинення кримінального правопорушення.
Окрім цього, він же, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника 22.10.2018 не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 , розташовану по АДРЕСА_2 та в періоди з 22.10.2018 по 14.10.2019, з 21.10.2019 по 30.10.2019 був відсутній на службі без поважних причин, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
У періоди часу з 22.10.2018 по 14.10.2019, з 21.10.2019 по 30.10.2019 рядовий ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває на військовій службі за контрактом, до військової частини НОМЕР_1 не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд по місцю свого проживання.
З 14.10.2019 по 18.10.2019 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня».
30.10.2019 рядовий ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону ( АДРЕСА_3 ), припинивши вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходить військову службу за контрактом, однак перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини, в силу збігу складних особистих та сімейних обставин, викликаних необхідністю займатись доглядом та вихованням за своїми двома неповнолітніми дітьми, матір яких поїхала на роботу за кордон, не отримавши дозволу відповідного начальника, у вказаний в обвинувальному акті період часу не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , і перебував за місцем проживання. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.
Обвинувачений є несудимим в силу вимог ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується виключно позитивно та посередньо характеризується за місцем проходження служби, він брав активну участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції. За таких обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, за яким він притягується до відповідальності із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів
Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1