ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1538/20 Справа № 199/1311/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 29 січня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2019 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні в м. Дніпрі незаконного придбання і зберігання психотропних речовин без мети збуту за наступних обставин.
ОСОБА_7 28 січня 2020 року приблизно о 12 год 00 хв, перебуваючи біля ринку «Березинський» в м. Дніпрі, побачив на землі сліп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору, який він привласнив та помістив до зовнішньої лівої кишені своєї куртки, тим самим придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», для власного вживання без мети збуту. Цього ж дня приблизно о 13 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Л.Мокієвської біля буд. 4, був помічений працівниками поліції, які відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели превентивні заходи. На запитання працівників поліції чи маються у останнього наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, останній відповів, що він зберігає при собі сліп-пакет з психотропною речовиною «метамфетамін», у зв`язку із чим співробітниками поліції було викликано слідчо-оперативну групу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП та в період часу з 13 год 58 хв до 14 год 10 хв ОСОБА_7 в ході проведення огляду видав слідчому СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з лівої зовнішньої кишені одягненої на ньому куртки сліп-пакет з психотропною речовиною «метамфетамін», який оглянуто та вилучено.
Надана волога кристалічна речовина білого кольору, масою 0,6201 г (вилучена у ОСОБА_7 ), містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,2746 г.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, пом`якшити призначене покарання та встановити щодо нього іспитовий строк, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений зазначає, що судом не в повній мірі враховано його позитивна характеристика з місця проживання, відношення до скоєного та щире каяття, відсутність шкоди та потерпілого, а також те, що він до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку і лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Звертає увагу, що у випадку реального відбування покарання буде позбавлений можливості працювати та приймати міри до вступу до навчального закладу, через що буде змушений поставити в нелегке матеріальне становище свою матір, з якою проживає.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судову засіданні підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої та просив її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 1 ст. 309 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_7 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 1 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок суворості та можливість його звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд приходить до такого висновку.
Частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченої також не наведено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставинами, що помякшують покарання, - щире каяття, визнання провини та активне сприяння розкриттю злочину та встановленню істини у кримінальному провадженні, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, судом визнано рецидив злочину.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що він провину визнав та щиросердно розкаявся, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання обвинуваченого на те, що вчиненим злочином не спричинено шкоди та у кримінальному провадженні відсутній потерпілий, мають місце, проте не знижують ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину та не є підставами для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.
В матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем мешкання та раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а тому зазначені доводи не заслуговують на увагу.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий та вчинив злочин по даному провадженню у період відбування покарання з іспитовим строком, призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2019 року, що свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення і перевиховання не став.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4