Дата документу 25.06.2020 Справа № 334/2117/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/598/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/2117/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
25 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня строком на два місяці, тобто до 04 липня 2020 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 до 06.00 наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, та суду.
Згідно зі змістом судового рішення, до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , будучи співробітником Національної поліції України, перебуваючи на посаді командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Запорізької області ДПП, 01.05.2020 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також є співробітниками Національної поліції України, перебувають на посаді інспекторів взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Запорізької області ДПП, в складі екіпажу «Драгун 101» заступили на службу по охороні громадського порядку в Дніпровському районі м. Запоріжжя.
01.05.2019 о 21 годині 53 хвилин вказаним екіпажем «Драгун 101», під час несення служби, будо розпочато відпрацювання повідомлення, яке надійшло зі служби «102» про те, що поблизу буд. 6 по вул. Зестафонській в м. Запоріжжя автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій у нетверезому стані, грубо порушує правила дорожнього руху.
Відпрацьовуючи вказане повідомлення, 01.05.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин екіпажем «Драгун 101», поблизу буд. 12 по вул. Зестафонській в м. Запоріжжя було помічено автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який перебував без руху на узбіччі проїжджої частини дороги, однак при зближенні патрульного автомобіля екіпажу «Драгун 101» із вищевказаним автомобілем, останній почав різкий рух у напрямку вулиці Руставі в місті Запоріжжя, у зв`язку з чим було розпочато його переслідування із застосуванням спеціальних світлозвукових сигналів та подачі команд водію гучномовцем щодо необхідності зупинки, з метою припинення вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Під час здійснення переслідування ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , реагуючи на перешкоду на шляху руху - випадкового перехожого, зупинив свій автомобіль, у зв`язку з чим командир взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Запорізької області ДПП ОСОБА_11 , вийшов з патрульного автомобіля та підбіг до водійських дверей з лівого боку автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, надавши команду водію негайно покинути автомобіль, спробував самостійно відчинити двері автомобіля, які виявилися заблокованими з середини.
Одразу після цього, приблизно о 22 годині 22 хвилини, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що в безпосередній близькості до автомобіля, яким він керує, знаходиться працівник правоохоронного органу у форменому одязі, під час виконання ним своїх службових обов`язків, діючи умисно, маючи намір на заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, продовжуючи керувати вказаним автомобілем почав різкий подальший рух, внаслідок чого здійснив наїзд заднім лівим колесом автомобіля на праву ногу ОСОБА_11 , чим спричинив останньому закритий крайовий перелом основи проксимальної фаланги 1 пальця правої стопи без зміщення, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Задовольняючи клопотання слідчого частково та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків. Проте, застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки застосування домашнього арешту стосовно підозрюваного здатне забезпечити його належну поведінку під час досудового розслідування та судового провадження. При цьому суд керувався також положеннями ч.2 ст.183 КПК України щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відносно спрямованого на підрив авторитету органів державної влади та порушення найціннішого права кожної людини - права на життя та здоров`я, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а відтак усвідомлює невідворотність настання покарання за вчинене кримінальне правопорушення має реальну можливість сховатися від слідства або суду, продовжити займатися злочинною діяльністю, чинити тиск на свідків та потерпілого, і таким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить досягнення цілей кримінального провадження та даний вид запобіжного заходу є недостатнім.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненнікримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, працює офіційно в КП «Водоканал», має постійне місце проживання, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.
Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, між тим потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).
Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненого щодо працівника правоохоронного органу, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.
Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого і свідків та можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених фактів того, що підозрюваний здійснював спроби впливу на потерпілого і свідків та/або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого частково та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.
Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня строком на два місяці, тобто до 04 липня 2020 року, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4