1Справа № 335/2499/20 1-кс/335/1415/2020
26 березня 2020 року м. Запоріжжя
Свої вимоги слідчий мотивує тим, що 16.08.2019 року, невстановлені особи, за попередньою змовою між собою, шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_5 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду. Крім того, 16.08.2019 року, невстановлені особи, за попередньою змовою між собою, підробили підписи ОСОБА_5 в рішенні №1 засновників про створення ТОВ «БАН ТРЕЙД» та в акті прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства, на підставі яких в подальшому шахрайських шляхом заволоділи майно ОСОБА_5 .
У клопотанні зазначено, що допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що у його власності знаходиться квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира була подарована матір`ю 08.08.2019 році. Вартість даної квартири складає 7 500 000 гривень. Також слідчий зазначає, що 16.03.2020 року, стало відомо, що квартира розташована за вказаною адресою була продана. Встановив, що 16.08.2019 року, в місті Київ було створено ТОВ «БАН ТРЕЙД», де він являється засновником, другим засновником являється ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Адреса реєстрації підприємства АДРЕСА_1 . Дане підприємство він не реєстрував, та рішенні №1 про заснування підроблений його підпис. Статут даного підприємства був завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , який своїм підписом та печаткою завірив його підпис. Далі, від його імені був оформлений акт прийому передачі вказаної квартири, нібито він передав дану квартиру в якості плати до статутного капіталу, з можливістю ТОВ «БАН ТРЕЙД» в подальшому розпоряджатись даною квартирою. У вказаному акті його підпис підробили. Квартира в акті оцінена в суму 245 000 гривень. При складанні вказаних документів, він фактично знаходився в м.Запоріжжя, та не міг здійснити в них підписи. В подальшому вказана квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 , 23.08.2019 року, ТОВ «БАН ТРЕЙД» в особі директора ОСОБА_6 була продана ОСОБА_8 , за ціною 3 439 800. Даний договір купівлі-продажу, був оформлений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . В подальшому, 16.03.2020 року, ОСОБА_8 продав квартиру ОСОБА_9 , що підтверджується нотаріальним договором, завіреним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , та зареєстровано на №456. Згідно рішення №1 засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «БАН ТРЕЙД» від 16.08.2019 року, створено товариство, засновники якого стали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Затверджено статутний капітал у розмірі 500 000 гривень, з яких ОСОБА_6 володіє часткою у розмірі 255 000 гривень, що відповідає 51% статутного капіталу; ОСОБА_5 володіє часткою у розмірі 245 000 гривень, що відповідає 49% статутного капіталу, та вносить вклад у майновій формі, а саме передає у власність Товариства належну йому квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка в цілях ч 3 ст. 13 ЗУ «Про товариства з обмеженою відповідальністю» оцінена засновником в суму 245 000 гривень. З підписом ОСОБА_5 , з явними ознаками підроблення.
Згідно акту прийому-передачі майна до статутного капіталу від 21.08.2019, ОСОБА_5 , вносить квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 245 000 гривень до статутного капіталу ТОВ «БАН ТРЕЙД» та є підставою для подальшої реєстрації права власності. З підписом ОСОБА_5 , з явними ознаками підроблення, завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .Згідно договору купівлі продажу від 23.08.2019 року, завіреного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , ТОВ «БАН ТРЕЙД» в особі директора ОСОБА_6 , продає ОСОБА_8 , квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та під час продажу оцінюють її в суму 3 439 800 гривень. Згідно договору купівлі продажу від 16.03.2020 року, завіреного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , ОСОБА_8 продає ОСОБА_9 , квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та під час продажу оцінюють її в суму 988 500 гривень.
Згідно клопотання, досудове слідство приходить до виводу, що квартира розташована за адресою за адресою АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, та з метою забезпечення вказаного майна до вирішення питання по кримінальному провадженню необхідно отримати дозвіл на арешт вказаної квартири.
У судове засідання слідчий не з`явився, на задоволенні клопотання наполягає, про що слідчим подано відповідну заяву. Власник майна в судове засідання не викликався у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.
Зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, зокрема, повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Частина 5 ст. 132 КПК України встановлює, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Аналогічна вимога передбачена у ч.2 ст. 171 КПК України
Так, слідчий у своєму клопотання про арешт майна зазначив про заволодіння майном невстановленими особами за попередньою змовою шахрайським способом. Відтак і кваліфікація злочину здійснена органом досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК «Шахрайство».
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
Отже, відповідальність за вчинення злочину передбаченого ст.190 КК України настає у разі заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм (ухвала Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 1522/507/2012 (провадження № 51-868км18)
Проте ні в клопотанні, ні в долучених до нього матеріалах взагалі не йдеться про особу, яку нібито було обмануто чи зловживання довірою якої було використано як і не зазначено про безпосередню участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність такої передачі.
У разі вчинення злочину передбаченого ст.190 КК власник майна або уповноважена ним особа добровільно передає належне чи ввірене йому майно винній особі.
Проте за матеріалами клопотання взагалі є незрозумілим хто саме внаслідок обману чи зловживання довірою добровільно передав предмет нібито вчиненого злочину.
Відтак слідчим не встановлено і не зазначено з чого і в якій формі мали місце прояви обману чи зловживання довірою і яким чином потерпіла особа добровільно передала винній особі предмет злочину чи права на нього.
З тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження (арешт майна) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Більш того, слідчий суддя зауважує, що норми ст. 170 КПК України не передбачають арешту майна з метою забезпечення вказаного майна до вирішення питання по кримінальному провадженню, як про це вказано у клопотанні, на що, у тому числі зверталася увага слідчого слідчим суддею в ухвалі від 20.03.2020 року, якою клопотання про арешт майна було повернуто для усунення недоліків в порядку ч. 3 ст.172 КПК України.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що відповідно до змісту диспозиції ст. 358 КК України предметом злочину за ст.358 КК України є підроблення офіційного документу, об`єктом злочину за ст. 358 КК України є встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, отже предметом і об`єктом вказаного злочину жодним чином не може виступати об`єкт нерухомості.
До того ж, відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 17.03.2020 року квартира, про накладення арешту на яку подано клопотання, належить на праві власності ОСОБА_9 , а тому арешт майна, за відсутності належних процесуальних підстав, порушує права власника майна.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя, приймаючи до уваги вищенаведене, приходить до висновку, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1