Справа №127/5202/20
Провадження №1-кп/127/196/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2019 р. за №0001905 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого:
09.11.2007 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України, ст. 15 ч. 2 ст. 153 КК України, з урахуванням постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 09.06.2008 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців;
01.06.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 06.09.2019 року звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 близько 17 год. 00 хв. 09.09.2019 року, перебуваючи на території Вінницького медичного коледжу імені академіка Д.К. Заболотного по вулиці Пирогова, 57 в м. Вінниці, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства та демонструючи свою зневагу щодо норм моральності, усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці та діє на очах сторонніх осіб, діючи з винятковим цинізмом, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, умисно оголив свій статевий орган перед студентами Вінницького медичного коледжу імені академіка Д.К. Заболотного та впродовж близько 10 хвилин за допомогою руки на очах перехожих задовольняв свою статеву пристрасть неприроднім способом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий, розлучений, непрацюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 56 від 29.01.2020 року ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого йому злочину виявляв змішаний розлад особистості, що не позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Перебував поза будь-яким тимчасовим розладом психічної діяльності. У теперішній час виявляє змішаний розлад особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, відхилень у психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання, крім вищевказаного, не має, виявляє ознаки змішаного розладу особистості. На момент вчинення ним злочину не відмічалось будь-якого психічного розладу, внаслідок якого він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України, оскільки виправлення обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Згідно протоколу затримання від 09.09.2019 року ОСОБА_3 було затримано 09.09.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2019 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.11.2019 року з одночасним визначенням застави.
В подальшому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого до 02.05.2020 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.09.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Крім того, суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта 56 від 29.01.2020 року в розмірі 34 870 грн. 85 коп.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме з 09.09.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання - 09.09.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 34 870 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят) грн. 85 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя