Справа № 991/3965/20
Провадження № 1-кс/991/4085/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ГО «Рада громадського контролю» адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу представника громадської організації «Рада громадського контролю» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
19.05.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга представника громадської організації «Рада громадського контролю» (далі ГО «Рада громадського контролю») адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві від 14.05.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.05.2020 скаргу було призначену до розгляду.
У скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 14.05.2020 ГО «Рада громадського контролю» подала до НАБУ в порядку ст. 214 КПК України заяву про корупційний злочин, вчинений заступником Директора Державного бюро розслідувань (далі ДБР) Соколовим (вх. № 204/824-00-ЮО від 14.05.2020).
Заявник стверджує, що незважаючи на прямі вимоги закону, заява ГО «Рада громадського контролю» про злочин у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку розглянута не була, відомості до ЄРДР у встановлений законом строк не внесені та, відповідно, досудове розслідування не розпочате. Отже, на думку заявника, детективи НАБУ не виконали покладені на них обов`язки.
Зважаючи на викладене, адвокат ОСОБА_3 просить суд зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення заступником Директора ДБР ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час судового розгляду представник ГО «Рада громадського контролю» адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.
Представник НАБУ надіслав свої пояснення по суті скарги, просив відмовити у її задоволенн та розглянути скаргу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що 14.05.2020 ГО «Рада громадського контролю» було подано заяву про вчинення заступником Директора ДБР злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. У заяві вказано, що заступник Директора ДБР ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань», зловживаючи службовим становищем, діючи умисно та всупереч інтересів служби, видав наказ від 17.03.2020 про виконання ним обов`язків Директора ДБР, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним та громадським інтересам. На думку ГО «Рада громадського контролю», такими діями заподіяно тяжкі наслідки, які полягають у тому, що ОСОБА_4 , з метою отримання неправомірної вигоди для самого себе та інших фізичних осіб, фактично привласнив собі всупереч вимогам закону, повноваження керівника державного правоохоронного органу, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, вчинених високоподовцями, правоохоронцями, суддями, військових злочинів.
Представник НАБУ повідомив, що заяви голови ГО «Рада громадського контролю» ОСОБА_5 щодо можливих протиправних дій окремої службової особи ДБР були зареєстровані 14.05.2020 за № 204/824-00-юо. На думку органу досудового розслідування, у заявах ОСОБА_5 не було зазначено про обставини, які б вказували б на вчинення особою дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України. Окрім цього, заявником не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що могла бути завдана можливим неправомірними діями особи заявнику.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
На підставі статті 6 Закону України "Про державну службу" можливо дійти висновку про віднесення посади заступника Директора Державного бюро розслідувань до категорії А. Тому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, в разі його вчинення, підслідне Національному антикорупційному бюро України.

У заяві ГО «Рада громадського контролю» йде мова про можливе вчинення заступником Директора Державного бюро розслідувань злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У ч. 2 ст. 364 КК України передбачена відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Отже, обов`язковою об`єктивною ознакою складу цього кримінального правопорушення є спричинення тяжких наслідків. Визначення тяжких наслідків надається у п. 4 примітки ст. 364 КК України, під ними розуміється такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Заявник розцінює як тяжкі наслідки, спричинені зловживання службовим становищем заступником Директора ДБР ОСОБА_4 , привласнення всупереч вимогам закону повноваження керівника державного правоохоронного органу, однак не наводить жодних доказів, які б свідчили про наявність цього складу кримінального правопорушення у діях вказаної посадової особи. Крім цього, заявник не навів доводів на підтвердження своїх припущень про мету одержання будь-якої неправомірної вигоди заступником Директора ДБР ОСОБА_4 . Наведене свідчить, що ГО «Рада громадського контролю» у своїй заяві від 14.05.2020 не вказала конкретні факти, які б свідчили про можливість вчинення кримінального правопорушення за наведених нею умов, а тому підстави для початку кримінального переслідування у НАБУ були відсутні.
Зважаючи на встановлені обставини, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги представника ГО «Рада громадського контролю» адвокат ОСОБА_3 необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити представнику громадської організації «Рада громадського контролю» адвокату ОСОБА_3 в задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою громадської організації «Рада громадського контролю» від 14.05.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1