Єдиний унікальний номер 722/589/20
Номер провадження 1-кп/722/68/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
та обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 від 21.03.2020 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вітрянка Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, засудженого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході суперечки, яка виникла між ним та ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар скляною пляшкою з-під пива в ділянку голови, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани скроневої ділянки волосистої частини голови зліва, які відповідно до висновку експерта №49 від 23.03.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному об`ємі та щиро розкаявся, однак, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України та ст.42 КПК України, відмовився від дачі показань суду.
У відповідності до вимог ст.325 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_6 , яка будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, за викликом в судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила провести судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності, зазначивши при цьому про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення в повному об`ємі доведена дослідженими судом належними і допустимими письмовими доказами, а саме:
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила про те, що 20.03.2020 року близько 20.00 год. ОСОБА_4 під час суперечки наніс їй один удар скляною пляшкою в область голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження;
-висновком експерта №49 від 23.03.2020 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани скроневої ділянки волосистої частини голови зліва. Дані тілесні ушкодження виникли від одноразової дії тупого твердого предмету, цілком можливо внаслідок травматичної дії скляної пляшки. По часу свого виникнення відповідають на 20.03.2020 року, тобто їх виникнення цілком можливе при обставинах та час вказаних вище та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я. Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх локалізацію останні не є характерними, по механізму утворення, для падіння потерпілої з висоти власного зросту на площину.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що він раніше судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об?ємі та щиро розкаявся, на даний час не працевлаштований, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується негативно, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 31.01.2020 року перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з приводу алкоголізму.
Обставини щодо визнання винуватості та щирого каяття суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, враховуючи обсяг і тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, із урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи висновки досудової доповіді, складеної органом пробації, суд вважає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
Суд вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року за ст.126-1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Суд вважає, що вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року слід виконувати самостійно, виходячи з наступного.
Частиною 4 ч.70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК України) та за сукупністю вироків (ст.71 КК України), а виконується самостійно.
У разі, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Згідно ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, оскільки встановлено, що набрав законної сили постановлений щодо ОСОБА_4 вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року, яким він засуджений за ст.126-1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, враховуючи положення ст.72 КК України та застосовуючи ч.4 ст.70 КК України, суд вважає, що виконувати вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року слід самостійно.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України призначене за даним вироком ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн., виконувати самостійно.
Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.05.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.126-1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, виконувати самостійно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а особою, яка утримується під вартою, з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: ОСОБА_1