ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1173/20 Справа № 180/193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

16 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000090 щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року було відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 30 січня 2020 року між прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 24.01.2020 року у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469 та 472 КПК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000090 від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановлену судом першої інстанції з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з цим просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.
Під час підготовки до апеляційного розгляду були встановлені обставини, які тягнуть за собою закриття провадження, оскільки в даному випадку відсутні підстави для розгляду апеляційної скарги.
Так, порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Крім того, у ст. 314 КПК України закріплено, які саме рішення прийняті судом під час підготовчого провадження у кримінальному провадженні підлягають оскарженню а апеляційному порядку. Зокрема, до таких рішень віднесено ухвалу про повернення обвинувального акта, або ухвалу про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Разом з цим, чинним КПК не передбачено окреме оскарження ухвали суду про відмову в затвердженні угоди. За таких обставин, на підставі ст. 392 КПК України, ухвала про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості апеляційному оскарженню не підлягає.
Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України, та встановлює розумні обмеження щодо оскарження певної категорії судових рішень. Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009). Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Така сама позиція висловлена і у висновках стосовно подібних правовідносин, викладених Верховним Судом у своїх рішеннях (справа № 494/6/18, провадження № 51 9701 км 18 від 04 квітня 2019 року), (справа № 320/3913/18-к, провадження № 51-1717 ск 19 від 11 квітня 2019 року), (справа № 757/71834/17-к, провадження № 51-2489 ск 19 від 22 травня 2019 року), (справа № 227/1325/18, провадження №: 51-7724 км18 від 14 березня 2019 року), а згідно ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.
Якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17).
Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК.
Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).
Враховуючи наведене, апеляційна скарга не може бути предметом розгляду апеляційним судом, а тому провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 392, 407, 418, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 15.01.2018 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості та прокурору повернутий обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110, ч.2 ст.263 КК України закрити.
Копію ухвали та апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Дніпровського апеляційного суду: ОСОБА_2