Справа № 461/895/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/148/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого
адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, 08 листопада 2018 року, приблизно о 03 год. 00 хв., на проїжджій частині, на перехресті вулиць Листопадового Чину та Богдана Лепкого у м. Львові у ОСОБА_7 працівниками поліції виявлено та вилучено дев`ять згортків з фольги із порошкоподібною речовиною рожевого кольору, яка, згідно з висновком експерта № 3/1251 від 13 грудня 2018 року є амфетаміном, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 0,4742 г; дев`ять полімерних пакетів з пазовим замком з фрагментами речовини рослинного походження зеленого кольору, яка, згідно з вказаним висновком експерта є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою 15,76 г; згорток з фольги, паперовий згорток з друкованим текстом чорного кольору та паперовий згорток в клітинку з подрібненою речовиною рослинного походження коричнево-зеленого кольору, яка, відповідно до наведеного висновку експерта є сумішшю канабісу та тютюну, із загальною масою канабісу, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, 2,98 г.

В апеляційній скарзі з доповненням прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що під час проведення огляду місця події у ОСОБА_7 виявлено та вилучено наркотичні засоби та психотропні речовини, які були пофасовані в окремих пакетах без ознак їх відкриття для вживання, а також вилучена електронна вага, що на думку апелянта, могла використовуватись саме для зважування та фасування вказаних заборонених речовин.

Вважає, що з огляду на те, що усі вилучені речовини були розфасовані у спосіб, який дає можливість їх збувати, кількість таких пакетів, судом помилково прийнято рішення про зміну кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст. 307 КК України (зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту) на ч.1 ст. 309 КК України (зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети їх збуту).

Акцентує, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 , ухвалити новий вирок, яким останнього визнати винним за ч.1 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 про її заперечення і залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, останній не згідний з перекваліфікацію злочинних дій обвинуваченого та з мірою призначеного покарання у зв`язку із м`якістю.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що районний суд, оцінивши зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази, вірно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 307 КК України на ч.1 ст. 309 КК України, виходячи з наступного.
Так, на думку колегії суддів, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, що придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т.ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.
Разом з тим, як вірно зазначено у вироку суду, представлені стороною обвинувачення докази не містять жодних даних, які б в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили, що ОСОБА_7 мав на меті збут наркотичних речовин.
Такі доводи апелянта ґрунтуються на припущеннях, і не знайшли свого підтвердженні в ході апеляційного розгляду.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 ст. 307 КК України на ч.1 ст. 309 КК України та доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, зокрема, протоколом огляду місяці події від 08 листопада 2018 року (а.с. 30-39); висновком експерта Львівського НДЕКЦ МВС України від 13 грудня 2018 року № 3/1251 з фототаблицею до нього (а.с.42-49); протоколом огляду предмету 04 січня 2019 року (а.с.65 ,66); показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які засвідчили факт визнання ОСОБА_7 приналежності йому виявлених та вилучених наркотичних засобів та придбання таких для власного вживання; довідкою Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень від 28 січня 2019 року про те, що ОСОБА_7 страждає на активну залежність від вживання психоактивних речовин, добровільно звернувся та у період з 19 листопада по 28 листопада 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім цього, як вірно зазначено у вироку суду, позиція ОСОБА_7 щодо відсутності у його діях мети збуту, а також його пояснення щодо придбання та зберігання речовин для власного вживання підтверджується також висновком судово-психіатричного експерта №44 від 30 січня 2019 року, в якому зазначено, що обвинувачений виявляє ознаки психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психотропних речовин (канабіоіди, амфетаміни), синдром залежності.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що загальна маса вилучених у ОСОБА_7 психотропних речовин та наркотичних засобів, об`єктивно не перевищує потреби особи у власному вживанні, а сам факт виявлення ваги і наркотичних засобів у розфасованому стані не свідчать про умисел обвинуваченого на їх збут.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив таке, на думку колегії суддів, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та підставно звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків згідно ст.ст. 75, 76 КК України, про що в дебатах просив прокурор, і така позиція сторони обвинувачення не змінилась при апеляційному розгляді.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора і не вбачає підстав для скасування вироку суду.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, не встановлено.
Таким чином, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4