ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/131/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника

потерпілого-адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 12 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, повернуто прокурору відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Тернопільську область прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , у зв`язку із невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт суд вказав, що із висунутого прокурором обвинувачення вбачається, що ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому злочини під час виконання останнім службових обов`язків працівника поліції. Проте, в обвинувальному акті суб`єкт злочину вказаний як загальний, не зазначено та не конкретизовано умисел обвинуваченого на вчинення кримінальних правопорушень, не вказано, всупереч вимог ст. 91 КПК України, форму вини, мотив і мету вчинення злочинів. Суд вважав, що вказані обставини виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, і в цілому порушують право обвинуваченого на захист, тому прийшов до висновку про повернення обвинувального акта прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та просить постановити нову ухвалу, якою звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України на підставі ст.49 КК України.

Вважає вказану ухвалу необґрунтованою, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок неправильного тлумачення та застосування норм кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, неповного з`ясування обставин кримінального провадження. Крім того, наголошує на тому, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та відповідно закриття кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, просять її задовольнити, представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 , який заперечив апеляційну скаргу прокурора, вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого судового засідання, під час якого суд з`ясовує наявність підстав для прийняття судом рішень, передбачених ч.3 цієї статті.

Зокрема, п.3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перелік вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт міститься у ст. 291 КПК України.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставами повернення обвинувального акту було те, що висунутим прокурором обвинуваченням ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому злочини під час виконання службових обов`язків працівника поліції. Проте, в обвинувальному акті суб`єкт злочину вказаний як загальний, не зазначено та не конкретизовано умисел обвинуваченого на вчинення кримінальних правопорушень та всупереч вимог ст. 91 КПК України, не вказано форму вини, мотив і мету вчинення злочинів.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до правових висновків викладених в постанові Верховного суду від 24.11.2016 року №5-328кс16, проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Так, з матеріалів розглядуваного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому, викладаючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування зазначив в обвинувальному акті, що ОСОБА_8 вчинив їх під час виконання своїх службових обов`язків у складі екіпажу Юпітер-0108, тобто, як працівник поліції, що вказує на спеціального суб`єкта вчинення злочину.

Разом з тим, обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі форма вини, мотив та мета, в обвинувальному акті не вказані, а правова кваліфікація дій обвинуваченого зазначена як загального суб`єкта, що суперечить формулюванню обвинувачення та виключають одне одного.

Зазначене формулювання обвинувачення та кваліфікація дій ОСОБА_8 не відповідають викладу фактичних обставин вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до викладеної в обвинувальному акті фабули обвинувачення ОСОБА_8 , під час виконання службових обов`язків, застосувавши фізичну силу спричинив неповнолітньому фізичний біль та наніс легкі тілесні ушкодження. Такі дії утворюють склад іншого кримінального правопорушення, обвинувачення в якому йому не висувалося.

Викладаючи в обвинувальному акті на власний розсуд передбачені п.5 ч.2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній не може містити положень, що суперечать одне одному, оскільки суперечності виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення, роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та в цілому порушує право обвинуваченого на захист.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що допущені при складанні обвинувального акту суперечності порушують засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, в зв`язку з чим вважав неможливим призначення судового розгляду та розгляду клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є обґрунтованими і належно мотивованими, тому підстав для скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року, як про це просить прокурор, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 12 червня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді