Ухвала

Іменем України

04 червня 2020 року

м. Київ
Справа № 335/5828/19
Провадження № 51-6029 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки подано апеляційні скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, й апеляційні скарги з доданими до них матеріалами повернуто скаржникам.
У касаційній скарзі представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанцій та просить його скасувати й призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, мотивуючи його необґрунтованістю та незаконністю оскаржуваного рішення.
На обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд апеляційної інстанції, на його думку, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, застосувавши положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки вони визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року у справі № 4-р/2019.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року постановлена під час судового розгляду по суті у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України, а тому згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року.
Щодо доводів представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 про застосування апеляційним судом положень ч. 2 ст. 392 КПК України, норму якої визнано неконституційною, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

13 червня 2019 року Конституційний Суд України у справі № 4 р/2019 визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, яка оскаржувалась в апеляційному порядку, за своїм змістом не стосується продовження строку тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а тому не є предметом окремого апеляційного оскарження.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3