Справа № 671/284/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2019 року м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 , представника потерпілого Наркевицької селищної ради Волочиського району ОСОБА_7 ,
В провадженні Волочиського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки. В обгрунтування клопотання захисник посилається на те, що обвинувачену слід вважати такою, що вперше вчинила злочин середньої тяжкості, а саме продовжуваний злочин, оскільки обидва епізоди злочину згідно з обвинуваченням охоплені єдиним умислом і є тотожні. Зазначає, що на даний час обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною, що підтверджується висновком досудової доповіді органу персоналу пробації.
Прокурор проти даного клопотання заперечує, посилаючись на відсутність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку зміною обстановки.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання, суд, прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у п. 7 Постанови Пленуму №12 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності, судам слід мати на увазі, що в ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
При цьому суд враховує, що особа перестає бути суспільно небезпечною у разі, якщо зміни умов життєдіяльності особи носять позитивний характер, дієво впливають на її поведінку і з великою долею ймовірністю свідчать про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.
Про втрату суспільної небезпеки особою, яка вчинила злочинне діяння, суд повинен навести дані, які свідчать не тільки про зміну умов життя особи, а й про те, що ця особа дала правильну оцінку своєї поведінки, в тому числі й після вчинення злочинного діяння, а спосіб її життя доводить той факт, що вона виправилась, щиро розкаялася і вірогідність вчинення нею кримінально караних діянь виключається.
Зважаючи на те, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - право, а не обов`язок суду, а тому суд його використовуючи повинен навести переконливі аргументи, які повинні бути підтверджені відповідними доказами.
Згідно даних досудової доповіді органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінені як середні, її виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе і не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб. Орган пробації встановив, що ОСОБА_4 не усвідомлює серйозність наслідків своїх дій. А тому, суд вважає, що дана доповідь не підтверджує того, що на даний час обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною.
Враховуючи викладене, оскільки в суді обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнала та не навела обставин на підтвердження того, що в її житті відбулися такі позитивні зміни, які з великою долею ймовірності свідчать, що вона в майбутньому не буде вчиняти кримінальних правопорушень і перестала бути суспільно небезпечною, суд вважає, що відсутні підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.
На підставі наведеного та керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284-286, 288 КПК України, суд -
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.
Суддя: