Справа № 359/4544/20
Провадження № 1-кп/359/5578/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повною відео та аудіо фіксацією, кримінального провадження №0000851 від 10.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, розглянувши клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акта прокурору,

встановив:

Під час розгляду підготовчого судового засідання, представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору зважаючи на наступні обставини.
Як зазначено в обвинувальному акті в фактичних обставинах та формулюванні обвинувачення - суперечка між обвинуваченим та потерпілою виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. При цьому не досліджені факти рецидиву давнього конфлікту між сторонами, які проживали певний час однією сім`єю. Зазначений конфлікт триває кілька років Результатом його є чисельні адміністративні протоколи по притягненню обвинуваченого за ст.173
КУПАП.
Крім того, із матеріалів справи (протоколи допитів обвинуваченого, свідків, потер видно, що правопорушення вчинялось обвинуваченим в присутності неповнолітніх дітей потерпілої (п.6 ст. 67 ККУ), в стані алкогольного сп`яніння п. 13 ст. 67 ККУ, та супроводжувалося розбиттям та ламанням майна сім`ї потерпілої. Злочин вчинено щодо особи, з якою він перебував у сімейних (близьких) відносинах (п. 6-1 ст. 67 ККУ). Проте в обвинувальному акті зазначено, що обставин, які відповідно до ст. 67 обтяжують покарання ОСОБА_4 під час судового розслідування не встановлено. Обвинувачений пошкодив та знищив майно сім`ї потерпілої (протокол допиту потерпілі суму, що перевищує 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, проте досудове слідство не вивчило це питання і в матеріалах справи немає жодного документа на цю тему. Хоча в діях обвинуваченого вбачається злочин передбачений ст. 194 ККУ умисне знищення пошкодження майна.
Також, вважає, що з матеріалів слідства вбачається, що обвинувачений умисно систематично вчиняв по відношенню до потерпілої (з якою перебував у сімейних або близьких відносинах) фізичне, економічне та психологічне насильство, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або якості життя потерпілої особи. Зазначені дії кваліфікуються за ст. 126-1 ККУ домашнє насильство.
Зазначені обставини жодним чином не вивчені на етапі досудового розслідування та не надана правова оцінка. Обвинувальний акт лише повністю дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим. В ньому зазначена лише частина фактичних обставин правопорушення та неповна правова кваліфікація.
З зазначених вище підстав представник потерпілої просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор ОСОБА_3 повністю заперечив обґрунтування у вказаному клопотанні та вказав, що дані обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в розумінні вимог ст.291 КПК України.
Обвинувачений підтримав позицію прокурора.
Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 24 листопада 2016, аналіз вказаної норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України закріплює одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості та доведеності вини.
У процесуальному значенні презумпцію невинуватості необхідно розглядати як вимогу, що визначає правове положення учасників кримінального судочинства, і насамперед підозрюваного, обвинуваченого, як основу їхніх процесуальних прав, гарантію всебічного, повного, неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
В ст.291 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, які повинні бути викладені в обвинувальному акті. Підстави, на які посилається захисник щодо повернення обвинувального акту, у вказаній статті відсутні.
Таким чином, враховуючи принцип змагальності, наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення (злочину), суд з`ясує під час судового розгляду, а тому відсутні підстави для задоволення даного клопотання.
Встановлено, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини злочину, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначена правова кваліфікація його дій, а також сформульовано пред`явлене йому обвинувачення в тих межах, які прокурор вважає доведеними. Ці обставини свідчать про те, що зміст обвинувального акту повністю відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні.

Керуючись ст.ст.314-315, 291, ч.2 ст.376 КПК України, суд,
ухвалив:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.
Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.
Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1