Центральний районний суд м. Миколаєва
1 - кс/490/7904/2019
У Х В А Л А
19 грудня 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого адвокатом, раніше не судимого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2019р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що наприкінці 2014 на початку 2015 років у ОСОБА_6 , який є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 815 від 14.08.2012р., виданого на підставі рішення Миколаївської обласної Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури № 21 від 14.08.2012р., виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном з подальшим привласненням його на свою користь для особистого незаконного збагачення.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, залучив до своєї незаконної діяльності інших осіб, за допомогою яких втілив у дію план, направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном, при цьому розподіливши між ними відповідні ролі, суть яких зводилась до створення умов для заволодіння чужим майно, при цьому не привертаючи зайвої уваги.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, створивши при цьому вигідні для себе умови, вирішив заволодіти квартирою АДРЕСА_2 (далі за текстом - Квартира) право власності на яку, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване по 1/3 частки за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (двоє останніх померли відповідно 07.10.2006 та 05.03.2015).
Продовжуючиреалізувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 , звернувся до раніше йому знайомого ОСОБА_11 , якому за перереєстрацію на нього нерухомого майна запропонував грошову винагороду в сумі 200 доларів США. Виходячи з помилкової впевненості, правильності та добросовісності дій ОСОБА_6 , з урахуванням того, що останній своєю поведінкою викликав довіру, а також наявність боргу перед ОСОБА_6 в сумі 200 доларів США, ОСОБА_11 надав свою згоду на здійснення даного правочину.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння Квартирою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав підроблений договір купівлі - продажу № 38 від 12.02.2006р., складений ніби то від імені її власників - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у якості продавців та ОСОБА_11 у якості покупця та посвідченого підробленою печаткою Товарної біржі «Південна товарна біржа» та підробленим підписом її керівника.

Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння Квартирою, з метою подальшого проведення державної реєстрації права власності на неї за ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбав підроблене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від імені судді ОСОБА_12 у справі № 2-1416-4718-2012 від 17.12.2012р. про визнання дійсним договору купівлі - продажу № 38 від 12.02.2006р. посвідченого підробленим підписом судді.

Окрім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння Квартирою, прагнучи позбавити законного власника права власності на неї, придбав підроблене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від імені судді ОСОБА_12 у справі № 2/480/2234/2014 від 13.10.2014р. про задоволення позовних вимог ОСОБА_11 щодо визнання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 такими, що втратили право користування житловим приміщенням Квартирою, посвідченого підробленим підписом судді.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, 22.01.2015р. у невстановлений час, але не пізніше 16 год. 39 хв., перебуваючи у приміщенні реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17/4, діючи нібито в інтересах ОСОБА_11 , створивши при цьому іншим учасникам хибне уявлення про законність набуття права власності на нерухоме майно, надав державному реєстратору ОСОБА_13 підроблений договір № 38 купівлі - продажу від 12.02.2006р. та підроблене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від імені судді ОСОБА_12 у справі № 2-1416-4718-2012 від 17.12.2012р., при цьому достовірно знаючи про те, що зазначені документи не відповідають дійсності.

Виходячи з помилкової впевненості, правильності та добросовісності дій ОСОБА_6 , державний реєстратор ОСОБА_13 , з урахуванням того, що останній своєю поведінкою викликав довіру, в цей же день о 16 год. 39 хв., на підставі наданих останнім підроблених документів, за ОСОБА_11 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що призвело до незаконного вибуття зазначеної Квартири із власності ОСОБА_8 .

З метою запобігання розкриттю скоєного злочину, шляхом подальшого перепродажу Квартири фіктивним власникам, ОСОБА_6 звернувся до раніше йому знайомого ОСОБА_14 із проханням про перереєстрацію на нього нерухомого майна. Виходячи з помилкової впевненості, правильності та добросовісності дій ОСОБА_6 , з урахуванням того, що останній своєю поведінкою викликав довіру, ОСОБА_14 надав свою згоду на здійснення даного правочину.

27.01.2015р. ОСОБА_6 , у невстановлений час, але не пізніше 16 год. 20 хв., діючи нібито в інтересах ОСОБА_14 , створивши при цьому іншим учасникам хибне уявлення про законність набуття права власності на нерухоме майно,перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , надавши нотаріусу завідомо підроблений договір № 38 від 12.02.2006р. та підроблене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі № 2-1416-4718-2012 від 17.12.2012р., забезпечив укладення договору купівлі - продажу, згідно якого квартира АДРЕСА_2 перейшла у власність ОСОБА_14 , вибувши із власності ОСОБА_16 .

В той же день договір купівлі - продажу Квартири був нотаріально посвідчений в державному реєстрі правочинів під номером 165 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , яка не була обізнана про не справжність наданих документів,

оскільки ОСОБА_6 своєю поведінкою створив іншим учасникам хибне уявлення про законність набуття права власності на нерухоме майно, в результаті чого нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію речових прав на квартиру за ОСОБА_14 .

Таким чином ОСОБА_6 , з використанням підроблених документів вдався до різних способів маскування та спотворення документальних відомостей стосовно визнання права власності на вищевказане майно, чим створив всі підстави для незаконного набуття спочатку ОСОБА_11 , а в подальшому ОСОБА_14 права власності на вищевказану квартиру, які в свою чергу в силу своєї необізнаності не усвідомлювали незаконний характер правочинів, які вчиняв ОСОБА_6 з метою заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_2 .
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 заволодівши шляхом обману квартирою АДРЕСА_2 , спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 365 985,00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Сторона захисту та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, обґрунтовуючи свої доводи тим, що підозра є необґрунтованої та відсутні ризики, на які посилається прокурор.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: заявою голови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2015р.; заявою ОСОБА_8 від 14.04.2015р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.04.2015р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.05.2015р.; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2015р.; протоколом тимчасового допиту до речей і документів від 06.11.2015р.; протоколом огляду речей і документів від 21.04.2015р.; висновком експерта № 65 від 17.08.2018р.; висновком експерта № 86 від 15.03.2016р.; висновком експерта № 653/654 від 22.06.2015р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 01.02.2017р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.02.2017р.; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0001733відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному проваджені; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, відносно ОСОБА_6 триває судовий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та йому повідомлено про підозру за аналогічні кримінальні правопорушення 29.10.2019р. за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення,його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, на даний час Ленінським районним судом м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 розглядається кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України. Відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 362 400 грн., 23.04.2015р. за ОСОБА_19 внесено заставу, після чого його звільнено з під варти. Крім цього слідчим суддею Заводського районним судом м. Миколаєва відносно ОСОБА_19 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 602 100 грн., 13.11.2019р. за ОСОБА_19 внесено заставу, після чого його звільнено з під варти.
Слідчий суддя приходить до висновку, що зазначеним ризикам не можуть запобігти інші більш м`які запобіжні заходи, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, відносно ОСОБА_19 обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва, по кримінальному провадженню № 0000009 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_19 повідомлено про підозру, тож збільшення кількості епізодів на думку слідчого судді значно збільшує ризики у кримінальному провадженні;- особиста порука, оскільки, у слідчого судді відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - застава, оскільки, під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави підозрюваним у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України; - домашній арешт, оскільки, ОСОБА_19 не має власного житла, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак дане домоволодіння не належить йому, тож застосувати домашній арешт до ОСОБА_19 не можливо, оскільки власники даного домоволодіння не надали згоду на домашній арешт до ОСОБА_19 за вказаною адресою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив,

що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 роківз конфіскацією майна, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість та мотив злочинів, в яких він підозрюється, його матеріальний стан, ступінь вказаних ризиків, вважаю за необхідне визначити у якості застави, передбаченої ч. 3 ст. 183 КПК України, суму у 630 600 грн., та у разі її внесення покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 15.02.2020р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави у 630 600 грн. (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_6 , слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , на строк до 15.02.2020р. включно наступні обов`язки:

- прибувати до службового кабінету № 42 адміністративної будівлі СУ ГУНП в Миколаївській області до старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , з періодичністю два рази на тиждень по вівторкам з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.;

- з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- утримуватися від спілкування із усіма свідками, потерпілими, експертами та іншими особами з приводу обставин кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_6 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у доход держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, яка не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1