Справа № 206/2436/20
1-в/206/219/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» ОСОБА_3 відносно засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 10.04.1986 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 140, 14 КК України до 2 років позбавлення волі, лікування від алкоголізму,
- 25.09.1989 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 188-1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- 13.01.1997 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2,3 ст.206 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 16.04.2002 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,
- 06.05.2004 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- 26.04.2006 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,
- 17.05.2010 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.263, ч.2 ст.309, ст. 7 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 25.06.2010 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
- 12.10.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.1 ст. 121, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки. Зараховано у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 22.08.2016 до 12.1.2016 включно,
- 07.02.2017 Апеляційним судом Полтавської області за ч.1 ст. 121, ч.5 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 22.08.2016 по 12.10.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України, 16.07.2019 ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області замінено не відбуту частини покарання 02р.04м.25дн. позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі ст.82 КК України,
за участю сторін заявленого подання:
прокурора: ОСОБА_5
представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_4
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд -

В С Т А Н О В И В:
04.06.2020 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» засудженого ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
Представник ДУІВЦ №133 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подання та просив задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити. Разом з тим зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, за час відбування покарання виправився, в подальшому, якщо буде умовно-достроково звільнений має наміри влаштуватися на роботу та почати нове життя, мешкати буде у батьківському домі. Разом з тим зазначив, що мав стягнення за куріння в не відведеному для цього місці та забороні предмети. Раніше вже був умовно-достроково звільнений. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку представника виправної установи, засудженого та прокурора, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки останній знаходиться в місцях виконання покарання з 25.03.2017. У Державній установі «Ігренський виправний центр (№ 133)» засуджений відбуває покарання з 20.08.2019. Відповідно до характеристики наданої на засудженого, останній вимоги відбування покарання не порушував, має 3 (три) заохочення, стягнень не має. Характеризується позитивно. До праці ставиться сумлінно. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. За характером спокійний, врівноважений. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, які позитивно характеризуються. Дотримується правомірних відносин з представниками адміністрації, ввічливий, тактовний. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально та з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі.
Так, з урахуванням вказаної характеристики, суд зазначає, що засуджений ОСОБА_4 з 20.08.2019 відбуваючи покарання, має 3 (три) заохочення, стягнень не має, однак сама по собі наявність трьох заохочень у виправній Державній Установи «Ігренський Виправний Центр (№133)» не може бути безсумнівним підтвердженням виправлення ОСОБА_4 оскільки виправлення особи повинно бути за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
Разом з тим, як вбачається з характеристики виданої на засудженого ОСОБА_4 , зазначено, що останній підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі, однак вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Суд дійшов висновку, що подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» засудженого ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальним. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим до своїх прямих обов`язків, ще не підтверджують того, що він повністю став на шлях виправлення, зазначена поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, а саме 1 (один) рік 4 (чотири) місяців 25 днів, а кінець строку (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 04.11.2021. Тобто на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.10.2016, з ОСОБА_4 стягнуто витрати на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Горішньоплавнівської міської ради, понесені державною на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 2881 грн. 37 коп., однак на сьогоднішній день вказані витрати засудженим не сплачені.
Разом з тим, засуджений ОСОБА_4 вже був звільнений від відбування покарання умовно-достроково (за вироком: Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 2004 року) після чого продовжив вчинювати нові злочини в період умовно-достроково звільнення та маючи не зняту та не погашену судимість за корисливі злочини, злочини у сфері обігу наркотичних засобів,злочини проти громадської безпеки, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ст. 372 Кримінально- процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1