ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/880/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/95/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Козівського районного суду від 04 березня 2020 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, слідчий СВ Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження №0000100 від 30.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 29 липня 2019 року, близько 17 години, перебуваючи на третьому поверсі Козівської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Козівського району, Тернопільської області, з метою пошуку вбиральні, підійшов до кабінету №10 відділу агропромислового розвитку, попередньо постукавши, відчинив вказані двері, які були не зачинені на замок, зайшов у приміщення вказаного кабінету та на одному із столів побачив ноутбуки марки «Acer» та «Asus». В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а саме ноутбука марки «Acer».

Переслідуючи корисливу мету легкої наживи, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний намір, 29 липня 2019 року близько 17 години перебуваючи у кабінеті №10 відділу агропромислового розвитку, який розташований на третьому поверсі Козівської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою вул.Грушевського,38, смт.Козова, Козівського району, Тернопільської області, помітив на столі ноутбук марки «Acer» Aspire 3, моделі «A315-53-3270», та скориставшись тим, що у вказаному приміщенні нікого немає, достовірно знаючи, що за ним ніхто не спостерігає, і його дії носять таємний характер, з корисливих мотивів, з метою власної наживи викрав ноутбук марки «Acer» Aspire 3, моделі «A315-53-3270», поклавши його у поліетиленовий пакет, з яким він прийшов.

Із викраденим ноутбуком ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду на суму 7499,67 гривень.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи безкарність вчиненого ним злочину та переслідуючи корисливу мету швидкого збагачення, 29 липня 2019 року близько 17 години у ОСОБА_7 , який в цей час перебував біля сходової клітки на третьому поверсі Козівської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Козівського району, Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, раніше поміченого ноутбука «Asus» на столі у кабінеті №10 відділу промислового розвитку.

Переслідуючи корисливу мету легкої наживи, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний намір, 29 липня 2019 року близько 17 години, перебуваючи біля сходової клітки на третьому поверсі Козівської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Козівського району, Тернопільської області, повернувся у кабінет №10 відділу агропромислового розвитку, скориставшись тим, що у вказаному приміщенні нікого немає, достовірно знаючи, що за ним ніхто не спостерігає, і його дії носять таємний характер, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, викрав зі столу ноутбук марки «Asus» моделі «Х507МА», поклавши його у поліетиленовий пакет, з яким він прийшов.

Із викраденим ноутбуком ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 , майнову шкоду на суму 6255,40 гривень.

27 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Козівського районного суду від 04 березня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконав обов`язки, покладені на нього у зв`язку із раніше застосованим запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, раніше судимий за злочини проти власності, підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, не працює, не навчається, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім цього, вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про неможливість застосування щодо особи запобіжного заходу у випадку якщо такий запобіжний захід вже застосовано щодо неї у іншому кримінальному провадження, оскільки діючий КПК України не містить такої заборони.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який просить ухвалу суду скасувати та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Під час апеляційного перегляду ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи, до якої такий запобіжний захід вже застосовано на підставі ухвали слідчого судді в межах іншого кримінального провадження, оскільки такої заборони чинний КПК не передбачає. Крім цього, виходячи із аналізу ст.176-177 КПК України запобіжний захід застосовується до особи за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, тобто у випадку наявності декількох кримінальних правопорушень щодо однієї особи - по кожному із них окремо.

При цьому, колегія суддів вважає, що подане клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до часткового задоволення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини, що характеризують особу, і можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Із клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 сь.185 КК України, раніше судимий, у нього відсутнє постійне місце роботи чи навчання, він не виконував обов`язки покладені на нього ухвалою слідчого судді Козівського району від 28 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, передбаченим п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на думку слідчого до підозрюваного ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте, із матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді арешту на строк від 3 до 6 місяців або обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.

Як встановлено, підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, розлучений, тимчасово не працює, зареєстрований за адреслою: с. Кодубинці Зборівського району Тернопільської області, фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із довідки ОСББ 15-Квітня 39 від мешканців будинку на вказану особу жодних скарг не надходило, за даною адресою також зареєстрована мати підозрюваного та інші члени його сім`ї, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, не має постійного місця роботи або навчання, розлучений, не можуть самі по собі бути підставою для застосування щодо нього найсуворішого виду запобіжного заходу.

Окрім цього, як зазначив Європейський суд у рішенні Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року відсутність в особи роботи та сім?ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне.

Щодо твердження прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів тяжкості вчиненого правопорушення та можливості призначення йому покарання у виді позбавлення волі, то з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини, не може бути прийнято до уваги.

Зокрема, рішенням Європейського суду від 15 липня 2002 року у справі «Калашников проти Росії» визначено, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини, на думку колегії суддів, істотно впливають на рішення про вид запобіжного заходу.

Проаналізувавши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, зазначеними у ст.177 КПК України.

Беручи до уваги обставини даного провадження, враховуючи ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних, які характеризують його особу, та наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що запобігти ризикам, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України зможе запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 176, 177, 178, 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Козівського районного суду від 04 березня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк, що не перевищує двох місяців, шляхом заборони залишати йому житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою,

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 15 травня 2020 року.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 ..

Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити учасникам провадження 20 березня 2020 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий

Судді