Справа № 405/8152/19
1-кп/405/287/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому кримінальне провадження №0007246 від 19.09.2019 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, не має утриманців, працездатний, зареєстрований та до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , є особою, яка за вироком суду відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Державній установі «Кропивницька виправна колонія (№6)», раніше судимого вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06.06.2018 за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_4 під час відбування покарання в Державній установі «Кропивницька виправна колонія (№6)» за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2018, систематично порушував встановлений режим відбування покарання, неодноразово ігнорував законні вимоги представників адміністрації установи виконання покарань, на виховні заходи не реагував, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив суспільно небезпечне діяння, яке посягає на систему правосуддя.
Так, 19.09.2019 року, близько 10 годин 00 хвилин, під час обходу прогулянкового дворику №3, виконуючим обов`язки чергового помічника начальника установи виконання покарань ОСОБА_8 повторно доведено «Графік чергування в камері №7 ДІЗО» засудженому ОСОБА_4 , якого з 16 год.00 хв. 10.09.2019 року на підставі постанови про поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятору від 27.09.2019 року поміщено до камери №7 дисциплінарного ізолятору, згідно вказаного графіку вказаного засудженого призначено черговим камери. Водночас, за обставин закінчення прогулянки в прогулянковому дворику №3 засудженими, які утримувались в камері №7 дисциплінарного ізолятору, виконуючим обов`язки чергового помічника начальника установи виконання покарань ОСОБА_8 вказано на прямий обов`язок засудженого ОСОБА_4 , як особи яку призначено черговим камери, здійснити прибирання території прогулянкового дворику, та в подальшому неодноразово наголошено, про неухильне дотримання засудженими обов`язків встановлених ст.9 КВК України та розділом II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання, а саме в частині виконання робіт із самообслуговування і дотримання санітарно-гігієнічних норм.
За обставин, неодноразової, безпідставної, відкритої відмови ОСОБА_4 дотримуватись встановлених правил відбування покарання в частині виконання встановлених обов`язків чергового камери та виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарання, яка супроводжувалась зухвалою поведінкою засудженого, що полягала у категоричній відмові виконувати обов`язки чергового камери, заборонена поведінка зі сторони особи, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, під час спілкування з працівниками установи виконання покарання, на місце події прибув оперуповноважений оперативного відділу лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_9 і виконувач обов`язків начальника Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_10 , та останнім особисто після повторного неодноразового наголошення на неухильність дотримання засудженими встановлених вимог відбування покарання, в тому числі обов`язку прибирання прогулянкового дворику ДІЗО, ПКТ, засудженими, яких переведено до вказаної дільниці, роз`ясненні прав та обов`язків, а також зазначенням прямих заборон встановлених законом, в присутності співробітників установи, ознайомлено з вимогами ст.391 КК України.
Однак, всупереч вимог ст.9 КВК України, засуджений ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, відкрито, умисно, без поважних причин, неодноразово, відмовлявся виконувати законні вимоги адміністрації Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)», в якій останній на момент вчинення злочину відбував покарання у виді позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 391 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акту та вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він був переведений до ПКТ за ухвалою суду та 19.09.2019 приблизно о 10 год. співробітник ДУ «Кропивницька ВК (№6)» Бондаренко зробив йому зауваження з приводу порушення правил відбування покарань в місцях позбавлення волі, а саме не проведення ним прибирання прогулянкового дворику, згідно встановленого графіку. При цьому даний працівник роз`яснив йому всі законодавчі норми та правила внутрішнього розпорядку установи, які вказують на неухильне виконання ним своїх обов`язків. Після чого, начальник установи в присутності інших співробітників установи роз`яснили йому положення ст. 391 КК України та повторно вказав про необхідність дотримання правил відбування покарань, а саме про проведення ним прибирання прогулянкового дворику, згідно встановленого графіку, але виконувати вимоги вказаних вище осіб він відмовився. Також обвинувачений зазначив, що був ознайомлений з правами та обов`язками засуджених та раніше на нього неодноразово накладались дисциплінарні стягнення. Крім того, обвинувачений додав, що у вчиненому кримінальному правопорушенні кається, та просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що інші учасники також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали щодо речових доказів, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у вироку суду, поза розумним сумнівом доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 391 КК України як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі та протягом року піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу за порушення вимог режиму відбування покарання.
Призначаючи покарання за ст.391 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, по місцю відбування покарання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки 19.12.2019 отримав травму закритий перелом правої ліктьової кістки без зміщення.
Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України, яке за розміром наближене до мінімального.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 необхідно шляхом часткового приєднання до основного покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2018 з приєднанням до основного покарання повністю додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, належного йому на праві власності.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного основного покарання невідбутої частини основного покарання та приєднання повністю додаткового покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2018, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Строк відбування покарання рахувати з 03.03.2020.
Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Речовий доказ відеозапис на диску для лазерних систем зчитування марки «Аxent» з нагрудних відеорегістраторів працівників ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», на яких зафіксовані події за 19.09.2019, - після набрання вироку законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_11