ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1029/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 619/1219/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
ласника майна - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000492 від 21.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000492 від 21.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 21.04.2020 в ході огляду місця події - ділянки автодороги Харків-Ахтирка по вул. Сумський Шлях в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, а саме: автомобіль марки "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , автомобіль марки "ЗАЗ DАЕWОО Т13110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "ЗАЗ DАЕWОО Т13110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 , флеш накопичувач з надписом «SanDisk 2 GB micro».

Місцем зберігання вилученого майна, а саме автомобілей марки "ЗАЗ DАЕWОО Т13110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Дергачівського ВП ГУНП України в Харківській області, розташований за адресою: вул. 1-го Травня, 10, м. Дергачі, Харківська область, а свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, серії НОМЕР_5 та НОМЕР_4 ; флеш накопичувача «SanDisk 2 GB micro» кімнату зберігання речових доказів Дергачівського ВП ГУНП України в Харківській області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вказану ухвалу слідчого судді та повернути їй тимчасово вилучене під час огляду місця події, майно, а саме: автомобіль марки "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді підстав та мети для арешту автомобіля та обґрунтування необхідності арешту тимчасово вилученого майна. Вважає, що ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками якої було внесено відомості до ЄРДР, передбачає існування у потерпілого тілесних ушкоджень середньої тяжкості, внаслідок порушення підозрюваною/обвинуваченою особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу, але слідчим на було надано жодного доказу існування даних обставин, обґрунтованої підозри, потерпілого, тощо, а санкція вказаної статті взагалі не передбачає необхідність чи можливість конфіскування арештованого майна. Також вважає, що відповідно до п. 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, транспортні засоби можуть бути передані на зберігання власникові або його родичам чи іншим особам. Тому не згодна з зазначеною ухвалою слідчого судді і просить її скасувати.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 березня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді, пояснення власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000492 від 21.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
22.04.2020 р. старший слідчий Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з клопотанням накласти арешт на вказані в клопотанні автомобілі "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 та "ЗАЗ DАЕWОО Т13110", реєстраційний номер НОМЕР_2 . В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 21.04.2020 близько 7 години ранку на автодорозі "Харків - Ахтирка" в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області по вул. Сумський Шлях, буд. 217, відбулось зіткнення автомобілю марки "HONDA CR-V", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 та автомобілю марки "ЗАЗ DАЕWОО Т13110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , за фактом чого внесені відомості до ЄРДР за №0000492 від 21.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

21.04.2020 під час огляду місця події, а саме ділянки автодороги Харків-Ахтирка по вул. Сумський Шлях в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, було виявлено та вилучено вказані автомобілі марки "HONDA CR-V" і "ЗАЗ DАЕWОО Т13110" та свідоцтва про їх реєстрацію а також, флеш накопичувач з надписом «SanDisk 2 GB micro» автомобілю марки "ЗАЗ DAEWOO Т13110". Враховуючи вищевикладене, слідчий просив накласти арешт на вказані автомобілі та свідоцтва про їх реєстрацію, а також флеш-накопичував з метою використання його в ході досудового розслідування в якості речового доказу, та для проведення судових експертиз - трасологічної та автотехнічної і проведення інших слідчих дій.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та накладено арешт на зазначене в клопотанні тимчасово вилучене майно.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія судді погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він грунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна, як зазначено в ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії", при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" , рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Вилучені, під час огляду місця події 21.04.2020 автомобілі та свідоцтва про їх реєстрацію разом з флеш-накопичувачем підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не грунтуються на матеріалах справи, оскільки зі змісту протоколу огляду місця події вбачається, що 21.04.2020 мало місце ДТП за участі автомобілей "HONDA CR-V" та "ЗАЗ DAEWOO Т13110". Під час ДТП автомобілем "ЗАЗ DAEWOO Т13110", власником якого є ОСОБА_8 , керував ОСОБА_10 , а автомобілем "HONDA CR-V". Керував ОСОБА_9 ,, який є чоловіком ОСОБА_11 . Вилучені транспортні засоби необхідні судовому експерту для призначення та проведення судових експертиз - трасологічної та автотехнічної, з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди. При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_6 заявила, що розуміє необхідність проведення судово-трасологічної експертизи, але припускає, що її майно транспортний засіб, не буде збережено, бо авто знаходиться у пошкодженому стані. З огляду на це, судова колегія враховує, що власник або користувач, у якого майно було вилучене, має змогу звернутися до слідчого з клопотанням про зміну місця знаходження майна у разі наявності для цього підстав.

Щодо вимог апеляційної скарги стосовно передачі арештованого автомобіля володільцю для відповідального зберігання, то відповідно пункту 20 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 437 від 13.07.2016 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді