Справа № 754/5279/20
У Х В А Л А
Іменем України

07 травня 2020 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного постановою слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 01.01.2009 року, на підставі ст. 126 КПК України в редакції 1960 року.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, арешт накладено на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , в рамках кримінальної справи №07-7739 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно довідки, наданої завідувачем архіву Деснянського районного суду м. Києва кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України 19.05.2014 року направлена до Верховного суду, та на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, до суду не поверталась.

Вислухавши думку адвоката, яка просила задовольнити клопотання та думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матерали клопотання, суд приходить до наступного.

Під час розгляду заяви суд керується тим, що арешт на майно ОСОБА_5 було накладено під час дії КПК 1960 року.

Відповідно до п.9 розд. ХІ «Перехідних положень» КПК 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом.

З огляду на зазначене на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна заявника, поширюються норми КПК 1960 року.

Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК 1960 року не містив. Прийняття судом рішення щодо арешту майна, як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації з огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 253, п. 9 ч. 1 ст. 324, ст. 335 цього кодексу передбачалося тільки після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку в кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, КПК не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи держвлади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів держвлади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

Оскільки, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України оскаржується у касаційному порядку, а отже остаточне рішення в справі не прийнято, суд позбавлений можливості вирішити по суті клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись п. 9 розд. ХІ «Перехідних положень», ст. 174 КПК 2012, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: