Номер провадження: 11-сс/813/304/20
Номер справи місцевого суду: 523/7700/19 1-кс/523/470/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
представника власників майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_6 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 р., якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000046 від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, в ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000046 від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в тому числі, вилученого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; флеш-накопичувач «Transcend» 4 Gb; порожній слот від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 ; сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» без розпізнавальних знаків; 16 патронів 5,6 калібру без маркувальних знаків; банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 ; газовий балончик «Терен-4М»; чорнові записи з контактними даними на 3 аркушах паперу формату А4; блокнот з записами коричневого кольору; блокнот з записами сірого кольору «Ощадбанк 2016»; блокнот з записами зеленого кольору «Ощадбанк 2015»; блокнот з записами коричневого кольору «Промінвестбанк»; блокнот з записами «Green Blue Yellow»; копія ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від 19.10.2018 на 4 аркушах формату А4; наказ від 30.10.2019 за №2550/1 про призначення відповідальності.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя врахував, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а також перешкоджати у забезпечені цивільного позову.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах представник власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не погодилась з оскаржуваною ухвалою з наступних підстав:

- слідчим суддею не дотримано вимог ст.ст. 170, 171, 173 КПК України;

- вилучене під час обшуку за адресою майно: АДРЕСА_1 майно, не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тобто його вилучено безпідставно та в порушення вимог ст. ст. 234, 236 КПК України;

- слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання захисту щодо дослідження відеозапису обшуку та не надано оцінки доводам захисту.

Посилаючись на викладені обставини, представник власників майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 повернути майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 власникам майна.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційних скарг та просила їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_12 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що в період з 19.07.2016 року по 11.10.2016 року, Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проводилася ревізія використання коштів, виділених з державного бюджету за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, якою встановлено на підставі верифікації Міністерства фінансів України, що в період отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи, навмисно не повідомляли управління про обставини, які впливають на призначення допомоги, а саме мали у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

За даним фактом 16.05.2019 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046.

В подальшому, 29.01.2020 р. на підставі ухвал слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 р. проведено обшуки за адресами:
- АДРЕСА_2 , в результаті якого було виявлено та вилучено: нотатки на трьох аркушах; 5 сім карт мобільного оператора ПрАТ «Київстар»; 1 картка банку «Ощадбанк»; 2 картки банку «Пумб»; 6 карт пам`яті microSD; 3 флешнакопичувачі; мобільний телефон марки «Samsung» imei: НОМЕР_5 .
-Одеська область, м. Біляївка, вул. Чуйкова, 6, в результаті якого було виявлено та вилучено: банківська карта «Русский Стандарт» № НОМЕР_6 ; банківська карта «Русский Стандарт» № НОМЕР_7 ; банківська карта «Імекс Банк» № НОМЕР_8 ; банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_9 ; стартовий пакет «Київстар» № НОМЕР_10 ; банківська карта «Русский Стандарт» № НОМЕР_11 ; блокнот коричневого кольору; блокнот червоного кольору; флеш накопичувач марки «Smartbuy» 32GB; флеш накопичувач марки «Smartbuy» 16 GB; чернові записи на 3 арк.; акт на 3 арк.; акт обстеження на 16 арк.; постанова від 26.12.2017 року на 3 арк.; запити на 3 арк.; заява від ОСОБА_13 на 1 арк.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_14 ; копія паспорту громадянина України ОСОБА_15 ; папка червоного кольору з документами у кількості 73 шт.; ноутбук марки «НР» серійний номер 2GE2342 FGS в корпусі чорного кольору із зарядним пристроєм; копія паспорту громадянина України ОСОБА_13 ;
- АДРЕСА_1 , в результаті проведення якого було виявлено та вилучено: банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; флеш-накопичувач «Transcend» 4 Gb; порожній слот від сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 ; сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон Україна» без розпізнавальних знаків; 16 патронів 5,6 калібру без маркувальних знаків; банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 ; газовий балончик «Терен-4М»; чорнові записи з контактними даними на 3 аркушах паперу формату А4; блокнот з записами коричневого кольору; блокнот з записами сірого кольору «Ощадбанк 2016»; блокнот з записами зеленого кольору «Ощадбанк 2015»; блокнот з записами коричневого кольору «Промінвестбанк»; блокнот з записами «Green Blue Yellow»; копія ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від 19.10.2018 на 4 аркушах формату А4; наказ від 30.10.2019 за №2550/1 про призначення відповідальності.
Постановою слідчого від 30.01.2020 р. зазначені предмети, речі та документи визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів провадження.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.п. 1-5) слідчий взагалі не зазначив у своєму клопотанні ні підстави, сукупність таких підстав чи розумних підозр вважати таке майно речовим доказом та мету такого накладення, ні чому саме на вказані речі та предмети необхідно накласти арешт, мета накладення такого арешту, до клопотання не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

У самому клопотанні слідчим лише зазначено, що відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України внесено до ЄРДР за фактом надання ОСОБА_16 недостовірних даних щодо відсутності житла, розташованого за межами тимчасово окупованої території, внаслідок чого йому були надмірно виплачені кошти за період з 31.03.2014 р. по 31.08.2016 р.

При цьому, яке відношення до зазначеного кримінального провадження має майно, що вилучене за вище вказаними адресами та його власники, ні клопотання, ні витяг з ЄРДР, ні додатки до клопотання не містить таких відомостей.

Додатками до клопотання слідчого є Витяг з ЄРДР №0000046 від 16.05.2019 р., ухвали слідчого судді від 27.01.2020 р. про надання дозволу на проведення обшуків, протоколи обшуків від 29.01.2020 р. з переліком вилученого майна. Постанова слідчого про визнання речовими доказами зазначеного майна долучена слідчим вже під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Будь-яких інших документів, які б давали підстави вважати, що майно, яке вилучене під час обшуку за вказаними адресами, має відношення до кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР, слідчим до клопотання не додано.

Крім того, мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст.ст. 170-173 КПК України зазначив, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а також перешкоджати у забезпечені цивільного позову, проте, не зрозуміло, на які саме докази посилається слідчий суддя, оскільки відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів належних та допустимих доказів, які його підтверджують.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона копіює зміст клопотання слідчого, посилання на ст.ст. 98, 170 КПК України, але не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, при цьому, слідчий суддя посилається в ухвалі на необхідність накладення арешту на зазначене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення цивільного позову, який в матеріалах провадження також відсутній, а в самому клопотанні слідчим взагалі не зазначено мету такого накладення.
Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні.

Задовольняючи апеляційну скаргу представника власників майна частково, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого ОСОБА_9 слідчим суддею були допущені перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власників майна підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту їх отримання.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 р., якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000046 від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якоюклопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуків 27.01.2020 р. за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження № 0000046 від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, перелік якого зазначено в мотивувальній частині ухвали повернути прокурору процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4