Справа № 353/307/20
Провадження № 11-сс/4808/101/20
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду від 30 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000097 від 28.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 240 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду від 30 квітня 2020 року клопотання слідчого задовольнено та накладено арешт у частині права відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було тимчасово вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 28.04.2020 року на березі річки Дністер у с. Петрилів, Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме:

- вантажний автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , яким фактично користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ;

- піщано-гравійну суміш, у кількості близько однієї тонни, яка була виявлена та вилучена під час огляду місця події, а саме берега річки Дністер у с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області на причепі автомобіля марки «ЗіЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , яким фактично користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ;

- дві лопати з дерев`янними штилями із ізолентою червоного кольору на одній лопаті, яка належить ОСОБА_10 , жителю АДРЕСА_2 , та ізолентою чорного кольору на іншій лопаті, яка належить ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_2 ;

- одну лопату з дерев`янним штилем із ізолентою чорного кольору, фактичним користувачем якої є ОСОБА_12 , житель АДРЕСА_3 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, можливість використання їх як доказ, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також довів, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК. Тимчасово вилучене майно, за своїми критеріями, дає достатні підстави вважати, що воно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 цього ж Кодексу.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав АС, в якій покликається на її незаконність, необґрунтованість, оскільки дана ухвала винесена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК, а тому підлягає скасуванню.

Окрім цього, звертає увагу на те, що він ОСОБА_8 не є власником автомобіля марки ЗіЛ, а тому накладений арешт на вказаний транспортний засіб порушуватиме права третіх осіб. Так, власником автомобіля є ОСОБА_9 , який помер у 2017 році. Спадкоємцем вказаного майна є ОСОБА_13 дружина, яка право власності на вказаний автомобіль набула, проте, не оформила у зв`язку із оголошеним карантином.

Разом з цим, слідчим суддею під час вирішення питання про арешт майна проігноровано той факт, що у матеріалах провадження відсутні будь-які дані видобування корисних копалин загальнодержавного значення, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою за ч.2 ст. 240 КК.

Також слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 є людиною пенсійного віку, а на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка, яка є студенткою. Арештований автомобіль є необхідним для утримання сім`ї, яка в основному виживає за рахунок городництва. Відсутність в його користуванні автомобіля матиме негативний наслідок, як для нього особисто, так і для інших членів сім`ї, особливо в період економічної кризи. Зазначає, що позбавивши його права користування автомобілем, слідчий суддя не застосував найменш обтяжливий спосіб арешту майна, чим порушив вимоги ч.4 ст. 173 КПК.

Просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ» і повернути його ОСОБА_13 або ОСОБА_8 .

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_8 надійшло клопотання, в якому просить розгляд справи за поданою ним АС на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду від 30.04.2020 року, проводити за його відсутності, у зв`язку із оголошеним карантином. АС підтримує в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи поданої АС, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Тлумацького районного суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції, згідно вимог ст. 404 КПК, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , яким фактично користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , а тому суд апеляційної інстанції перевіряє дане рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя в повній мірі дотримався.

Відповідно до ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 11 ст. 170 КПК передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК (а.с. 5).

28.04.2020 року було проведено огляд місця події та в ході проведення огляду місця події було вилучено: автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, із насипом на причепі піщано-гравійної суміші у кількості близько однієї тонни та три лопати з дерев`янними штилями із ізолентою на кожній червоного та двох чорного кольорів (а.с. 8-9).

Постановами слідчого СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 28.04.2020 року, визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні: автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску із насипом на причепі піщано-гравійної суміші у кількості близько однієї тонни, які слід зберігати на території Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, що по вул. Винниченка, 9, в м. Тлумачі Івано-Франківської області, три лопати з дерев`яними штилями із ізолентою на кожній з них червоного та двох чорного кольорів, які поміщено до мішка білого кольору, зв`язаного ниткою білого кольору, до вільних кінців якої прикріплена бирка з підписами понятих, які передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с. 19, 18), тобто вищевказане майно набуло статусу тимчасово вилученого майна.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 10.06.2004 року автомобіль марки «ЗіЛ ММЗ 45021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску, зареєстований за ОСОБА_9 , адреса якого вказана с. Новосілка Бучацького району Тернопільської області (а.с. 11). Відповідно до пояснень ОСОБА_8 від 28.04.2020 року (а.с. 12), автомобілем марки «ЗИЛ ММЗ 45021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1987 року випуску керував він, ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_1 , на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 (а.с 11).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, арештований автомобіль є знаряддям злочину, що підтверджується зібраними доказами. Доводи апелянта про те, що він є людиною пенсійного віку, а на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка, яка є студенткою, арештований автомобіль є необхідним для утримання сім`ї, яка в основному виживає за рахунок городництва і відсутність в його користуванні автомобіля, матиме негативний наслідок, як для нього особисто, так і для інших членів сім`ї, особливо в період економічної кризи, а тому, вказаний автомобіль слід повернути йому, ОСОБА_8 , або законному спадкоємцю ОСОБА_13 , оскільки накладений арешт на вказаний транспортний засіб порушуватиме права третіх осіб, є необґрунтованим, виходячи із такого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею в повній мірі було враховано положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК, відповідно до яких майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому доводи АС в цій частині є безпідставними.

Покликання ОСОБА_8 в АС на те, що у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про видобування корисних копалин загальнодержавного значення, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою за ч.2 ст. 240 КК є також безпідставним, з огляду на таке.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя обґрунтовано вказав, що прокурором доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, можливість використання їх як доказ (знаряддя злочину), встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також довів, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК. Тимчасово вилучене майно, за своїми критеріями, дає достатні підстави вважати, що воно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 цього ж Кодексу.

Як вбачається із копії протоколу огляду місця події, датою його складання є 24.04.2020 року, однак згідно тверджень прокурора, і як вбачається із інших матеріалів провадження, дійсною датою проведення вказаного огляду є саме 28.04.2020 року, а тому колегія суддів визнає це технічною опискою слідчого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Зазначені в АС доводи та підстави, за яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не ґрунтуються на законі і не можуть слугувати для її задоволення.

Порушень вимог КПК, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а АС без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду від 30 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000097 від 28.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 240 КК - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5