Дата документу 02.04.2020
Справа № 334/499/20
Провадження № 1-кп/334/633/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження 1-кп/334/633/20 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштованого, одруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому:
- 23.03.2005 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік; 08.08.2005, справу закрито за ст. 44 КК України, п. 4 ст. 6, ст. 282 КПК України, ст. 1,6 Закону України «Про амністію»;
- 01.11.2007 Ленінським районним судом м. Запоріжжі за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;
- 02.07.2008 Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 198, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, приєднано до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2007 та визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 12.01.2012 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 07.06.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 11.12.2014 звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк 1 рік 2 місяців 19 днів;
- 14.03.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 81, ст. 71 КК України, з врахуванням вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2012, визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі;
- 22.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.03.2016 та визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі;
- 07.09.2017 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, по сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 22.11.2016, визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі. 14.03.2018 звільнений по відбуттю строку покарання.

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01 січня 2020 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля парку, розташованого поблизу будинку № 39 по вул. Товариській в м. Запоріжжя.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, з метою реалізації якого ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи за вищевказаною адресою в зазначений день та час, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого ривком із його рук вихопив мобільний телефон марки «Ірhonе», модель «6s», об`ємом пам`яті 32 Гб, у корпусі сріблястого кольору, вартістю 5 000 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
Після чого ОСОБА_4 , утримуючи зазначений мобільний телефон у своїй руці та маючи реальну можливість розпорядитися ним, почав бігти в сторону будинку № 36 по вул. Зерновій в м. Запоріжжі, тим самим почав віддалятися від потерпілого, який в свою чергу почав бігти за ним та кричати вимогу повернути мобільний телефон, проте останній, усвідомлюючи що його дії є відкритими для вищезазначеного потерпілого, ігноруючи вимоги останнього та тримаючи у своїй руці належний потерпілому мобільний телефон марки «Ірhonе», модель «6s», об`ємом пам`яті 32 Гб, у корпусі сріблястого кольору, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно ним вчинено, зазначений в обвинувальному акті, злочин.
Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 , раніше судимий, має постійне місце проживання, одружений, з 01.09.2015 перебував на диспансерному обліку в КУ ОКНД з діагнозом психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіатів, психостимуляторів, алкоголю, синдром залежності. Продовжує перебувати під спостереженням нарколога; в 2019 двічі перебував на стаціонарному лікуванні в ОКПЛ з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Купірований стан відміни алкоголю.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що обвинуваченим скоєно умисний тяжкий злочин, той факт, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, не працевлаштований, одружений, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість злочинів, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти з уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Ірhonе», модель «6s» передати ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1