Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1088/20
11.03.2020 м. Полтава
Під час розгляду скарги в судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала її вимоги, просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 для участі в розгляді скарги не з`явився.
За таких обставин, враховуючи, що неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, а також встановлені нормами ст. 306 КПК України строки для розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі слідчого.
Кримінальне провадження здійснювалося за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
Згідно п.3 ч.1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За нормами ч. 1 ст. 172 КК України, за ознаками якої здійснювалося досудове розслідування, кримінальним правопорушенням є незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним як викривачем про вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також інше грубе порушення законодавства про працю.
Поняття "інше грубе порушення законодавства про працю", яке використане законодавцем у частині 1 статті 172 КК, має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю України. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.
Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: 1) характеру порушуваних трудових прав людини; 2) категорії працівника, права якого порушуються; 3) об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо); 4) суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо). Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, у кожному окремому випадку слід виходити з характеру порушених трудових прав людини, обставин, за яких вчинено це порушення, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду (Правова позиція, висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2015 року).
Як в заяві про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 7), так і в судовому засіданні під час розгляду даної скарги, ОСОБА_3 посилалася на наявність порушень трудового законодавства щодо неї, вчинених головним лікарем Полтавського міського пологового будинку в період листопада 1994 року.
Недоплата відповідної суми грошових коштів за твердженням заявника ОСОБА_3 підтверджена листом Управління охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації та довідкою спеціаліста ЦБ УОЗ ОСОБА_5 (а.с. 8-9), і є суттю тих порушень трудового законодавства, на які посилається заявник.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Враховуючи зміст зазначеної заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину від 20 травня 2013 року, диспозицію ч. 1 ст. 172 КК України, на досудовому розслідуванні в межах даного кримінального провадження підлягали обов`язковому встановленню обставини наявності чи відсутності саме грубих порушень норм трудового законодавства відносно ОСОБА_3 , яка на той час працювала на посаді акушерки Полтавського міського пологового будинку, в період листопада 1994 року.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування органом досудового розслідування було встановлено такі обставини.
ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах з Полтавським міським пологовим будинком, правомірність нарахування та виплати заявнику заробітної плати за час перебування в трудових відносинах з Полтавським міським пологовим будинком, в тому числі в за період 1994 року було неодноразово предметом розгляду контролюючих органів, а також предметом судового розгляду.
Зокрема, питання правильності нарахування заробітної плати за час роботи в пологовому будинку ОСОБА_3 було предметом розгляду Контрольно-ревізійного відділу у м. Полтаві, про що складений акт № 02-05/130 від 13.08.1996 «Про результати перевірки окремих питань згідно листа обласної прокуратури № 7/88-96 від 25.07.1996 у міському пологовому будинку, згідно з яким при перевірці правильності оплати ОСОБА_3 у вихідні дні за весь час роботи по день звільнення 28.03.1996 порушень норм робочого часу не встановлено. При перевірці правильності вплати всіх сум, що належать ОСОБА_3 при звільненні, порушено не виявлено.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що первинні документи, на підставі яких нараховується заробітна плата працівникам за відпрацьований час, в тому числі за 1994 рік, а саме табелі обліку робочого часу, знищені відповідно до акту № 2 від 26.03.1999.
Правильність нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за 07.11.1994 було предметом розгляду Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області, яка 24.04.2014 за вих. № 1805/01-04 (а.с. 99) повідомила, що 01.08.2001 державним інспектором праці за заявою ОСОБА_3 було проведено перевірку дотримання вимог законодавства про працю керівництвом Полтавського міського клінічного пологового будинку (акт від 01.08.2001 № 107), якою встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах із вказаним підприємством з 16.11.1992 по 28.03.1996, перевірити правильність нарахування та виплати заробітної плати за 07.11.1994 не є можливим у зв`язку зі знищенням первинних документів за закінченням термінів зберігання.
Питання нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за 1994 рік та перевірка виплати заробітної плати за час праці у міському клінічному пологовому будинку м. Полтави на посаді акушерки вивчалося фахівцями управління охорони здоров`я в 2004 році та в 2011 році (а.с. 100).
Згідно з висновками судової економічної експертизи № 475 від 17.07.2015 підтвердити нарахування частини заробітної плати за 07.11.1994 згідно довідки від 25.11.2004 Головного управління охорони здоров`я в Полтавській області не надається за можливе (а.с. 184-188).
Управління Держпраці у Полтавській області (а.с. 198, 205) надало інформацію про те, що при розгляді з 2001 року численних звернень ОСОБА_3 з питань оплати праці, в тому числі за вказаний період, досліджувався її «Лицевой сет № 1667 за 1994 год», з`ясовано, що табелі обліку робочого часу Полтавського міського клінічного пологового будинку за 1990-1996 роки знищено, дані обставини унеможливили відповісти на питання факту виконання роботи ОСОБА_3 в конкретні дні листопада 1994 року.
Слідчим в межах досудового розслідування встановлено відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, що виключає наявність складу в цілому.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчим С ВВП № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 18.02.2020 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_3 повністю погоджується з даним висновком слідчого.
Зокрема, як встановлено слідчим в межах досудового розслідування, відсутні жодні протиправні дії та/або бездіяльність відповідної посадового особи Полтавського міського пологового будинку, в тому числі і відсутні судові рішення, ухвалені в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, якими б визнавалися такі дії протиправними.
В межах кримінального провадження органом досудового розслідування встановлено, що враховуючи характер порушень, на існування яких посилається заявник в поданій до правоохоронних органів скарзі, відсутні підстави вважати, що такі порушення могли б мати характер грубих.
Лист Управління охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації та довідка спеціаліста ЦБ УОЗ ОСОБА_5 (а.с. 8-9) щодо наявності суми недоплати не є первинним документом та не підтверджується зібраними органом досудового розслідування матеріалами, в тому силі і проведеними судовими експертизами.
Органом досудового розслідування також встановлено відсутність підстав вважати, що заявнику ОСОБА_3 могло бути завдано шкоди в результаті тих порушень, на існування яких заявник посилається.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, оцінив зібрані в кримінальному провадженні докази з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження.
Оскаржуване рішення слідчого ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Порушені ОСОБА_3 в поданій до правоохоронних органів 20.05.2013 скарзі питання щодо невиплати коштів за листопад 1994 року можуть бути вирішені виключно в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.
При цьому слідчий суддя також виходить з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України. При цьому слідчий оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1