05.06.20№ 336/1710/2020
пр. № 1-кп 336/536/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України.

У зв`язку з надходженням обвинувального акту до суду на підставі нього призначене підготовче судове засідання.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою суду від 14.04.2020 року продовжений до 14 червня 2020 року включно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, мотивуючи його наявністю ризиків, що передбачені статтею 177 КПК України, а саме: ухилення обвинуваченого від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю.

Про ризик переховування від суду, зазначає прокурор, свідчить процесуальна поведінка обвинуваченого, який в умовах відсутності будь-якого заходу забезпечення його належної процесуальної поведінки в межах кримінального провадження щодо нього за ознаками ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, що перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з 6 листопада 2018 року, з`явився в судове засідання лише одного разу, а в інших випадках засідання увінчались відкладенням через його неявку.

Ризик продовження вчинення кримінально караних діянь підтверджує направлення до суду цього обвинувального акту на тлі наявності в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя згаданого кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ознаками замаху на таємне викрадення чужого майна.

У зв`язку з викладеним, на думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективного кримінального провадження.

Відсутність запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 до теперішнього часу виявилась неефективною, оскільки він продовжував вчиняти кримінально карані діяння.

Обвинувачений і захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, зокрема: домашнього арешту, який може бути і цілодобовим, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання обвинуваченого з тих мотивів, якими обґрунтоване клопотання про продовження застосування тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В силу ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як випливає із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2017, від 23.11.2017 року, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу (ч. 3 ст. 315 КПК України).

З системного аналізу наведених норм кримінального процесуального законодавства та висновків рішення Конституційного Суду України випливає, що під час підготовчого провадження процедура звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу повинна відповідати встановленому Главою 18 Розділу П КПК України регламенту.

Зокрема, статтею 184 КПК України внормовані порядок звернення прокурора, слідчого до суду з клопотанням про застосування будь-якого запобіжного заходу, а також вимоги до змісту клопотання.

Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання, копія якого та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, за змістом частин 2, 4 вказаної статті процесуального закону

З наведених положень випливає, що клопотанням має бути оформлено у формі окремого процесуального документа, що за формою та змістом має відповідати встановленим законом вимогам, та повинно бути вручено стороні захисту завчасно.

Прокурор вказаних вимог процесуального закону не дотримався, заявивши вказане клопотання в усній формі.

Однією з засад кримінального судочинства в силу ст. ст. 7, 9 КПК України є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Процедура застосування запобіжного заходу під час підготовчого провадження, як зазначено, врегульована Главою 18 Розділу П КПК України регламенту.

Констатуючи наведені порушення права особи на захист, суд не вбачає підстав для розв`язання означеного клопотання на користь особи, яка з ним звернулась, а його задоволення означало б порушення гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на на справедливий суд, за якого кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

У зв`язку з викладеним, відмовляючи в застосуванні найбільш суворого заходу забезпечення належної процесуальної поведінки особи, що піддана кримінальному переслідуванню, суд констатує, що на час вирішення клопотання не спливли ризики, заявлені стороною обвинувачення при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, такі, як: продовження вчинення обвинуваченим кримінально караних діянь та його ухилення від суду.

Про реальне існування першого ризику свідчать у сукупності відсутність у обвинуваченого будь-яких джерел доходів, наявність в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя нерозглянутих кримінальних проваджень щодо обвинуваченого за ознаками корисливих злочинів проти чужої власності.

На ризик переховування від суду вказує ігнорування обвинуваченим судових засідань в провадженні, що вже здійснюється відносно нього судом.

Відсутність заходів забезпечення кримінального провадження виявилась неефективною, оскільки обвинувачений продовжував вчинювати кримінальні правопорушення, про що свідчить наявність в суді шести обвинувальних актів щодо нього, надходження яких передувало отриманню цього обвинувального акту.

При вирішенні вказаного питання, суд враховує і тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінально караного діяння, яке законом про кримінальну відповідальність віднесено до категорії тяжких злочинів, а також об`єкт злочинного посягання, яким є охоронюване Основним Законом право приватної власності, що є непорушним.

Ураховуючи наведені міркування, суд вважає, що обов`язкове застосування менш суворого запобіжного заходу, такого, як цілодобовий домашній арешт, зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що означений запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому, у зв`язку з обранням якого покладає на обвинуваченого відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати в суд за кожним викликом, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу суду, повідомляти суду про зміну місця проживання та роботи.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора залишити без задоволення.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого обов`язки:

-з`являтися за викликом суду;

-повідомляти суду про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 5 серпня 2020 року включно.

Ухвала в силу ст. 392 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1