У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

19 березня 2020 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000039 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2019 року) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 20.07.2017 р. за сукупністю вироків визначено ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання 29.01.2019 року. Судом стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 13624,71 грн. Скасовано арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30.01.2019 року та 01.02.2019 року. Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погодившись з вироком, захисник обвинуваченого подав на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2019 року, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду у Волинському апеляційному суді для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_2 через недостатню кількість суддів за спеціалізацією, матеріали зазначеного кримінального провадження направлено до Рівненського апеляційного суду для розгляду.

16 грудня 2019 року під час реєстрації вказаних матеріалів справи у відповідності до ч.2 ст.35 КПК України, в порядку ч.3 ст.35 КПК України визначено склад колегії: ОСОБА_4 (головуючий суддя (суддя-доповідач), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (судді).

22 січня 2020 року суддею-доповідачем ОСОБА_4 , у відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, заявлено самовідвід, який задоволений ухвалою колегії суддів Рівненського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.

Суддю-доповідача ОСОБА_4 замінено, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2020 року та визначено нового суддю-доповідача ОСОБА_7

05 березня 2020 року суддею-доповідачем ОСОБА_7 заявлено самовідвід, який задоволено ухвалою колегії суддів Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2020 року.

06 березня 2020 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи у відповідності до ч.2 ст.35 КПК України, в порядку ч.3 ст.35 КПК України та визначено склад колегії: ОСОБА_8 (головуючий суддя (суддя-доповідач), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (судді).

16 березня 2020 року суддею-доповідачем ОСОБА_8 , у відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, заявлено самовідвід, який задоволено ухвалою колегії суддів Рівненського апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

Суддю-доповідача ОСОБА_8 замінено, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2020 року, та визначено нового суддю-доповідача ОСОБА_1 , якому в той же день передано матеріали даного провадження.

Отримавши матеріали провадження та проаналізувавши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, а також матеріали судового провадження, вважаю, що зміст апеляційної скарги не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

За вимогами зазначеної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено, зокрема, і вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує на неповноту судового розгляду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції взагалі не досліджувались письмові докази провадження, які надавались у судовому засіданні прокурором, а тому, на його думку рішення суду не можна визнати вмотивованим.

Разом з тим, захисник обмежився лише узагальненим посилання про недослідження судом письмових доказів без фактичного зазначення тих доказів, які, на його думку, не були досліджені судом.

Також захисник в апеляційній скарзі зазначає, що недотримання судом першої інстанції засади безпосередності сприйняття доказів, тобто їх дослідженні та перевірці, призвела до порушення інших засад кримінального провадження, а саме: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, через що судове рішення не може бути визнано законним і обгрунтованим, відповідно до ст.370 КПК України.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, окрім голослівного посилання, не зазначено, які саме докази, що покладені в основу вироку, не були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення можна було б визнати незаконним та необгрутнованим.

До того ж, захисник обвинуваченого вважає, як за підставу для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду, ту обставину, що ні органом досудового розслідування, ні судом в ході розгляду справи, не вживалось заходів щодо встановлення потерпілого у кримінальному провадженні.

Однак, жодних міркувань щодо того, хто на його думку повинен бути визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, захисником в апеляційній скарзі не викладено. Також захисник не зазначив норму чинного законодавства, якою він обгрунтовує свою позицію щодо призначення нового судового розгляду у зв`язку з невстановленням потерпілої сторони в справі, на підставі якої його вимоги підлягають до задоволення.

Невстановлення потерпілої сторони у справі, на думку захисника, є безумовною підставою для скасування вироку місцевого суду з призначенням нового судового розгляду.

Разом з тим, за вимогами ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У ч. 1 ст.412 КПК також зазначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судоверішення.

Проте, захисник обвинуваченого обмежився лише формальною вказівкою на «допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження по суті», без фактичного зазначення порушень, які, на його думку, перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Незрозумілим є і прохання захисника, зазначене в резолютивній частині апеляційної скарги, оскільки він просить скасувати вирок Ківерцівського районного суду Волинської області і призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_2 в суді першої інстанції, не зазначивши при цьому жодної підстави для такого скасування.

Вищезазначені недоліки апеляційної скарги позбавляють суд апеляційної інстанції визначити її межі та провести перегляд оскаржуваного вироку з постановленням законного, обгрунтованого і вмотивованого судового рішення.

.

Згідно ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000039 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 січня 2019 року) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без руху.

Надати захиснику - адвокату 10 (десять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання ним копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали надіслати захиснику обвинуваченого ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач ОСОБА_1