Номер провадження 11-кп/816/234/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2019 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_6 , засуджений 24.09.2018 року вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі та вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.09.2019 року за ч.1 ст. 263, ст. 69, ст. 71 КК України до 7 місяців арешту з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення за останнім вироком у строк покарання.

27.11.2019 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки судом встановлено, що за першим вироком Зарічного районного суду м. Суми від 24.09.2018 року ОСОБА_6 в строк відбування покарання вже зараховано строк тримання під вартою з 06.10.2016 року по 06.04.2017 року включно, а за другим вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.09.2019 року, строк тримання під вартою рахується з 16.09.2019 року, що свідчить про відсутність в нього попереднього ув`язнення.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду засуджений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просив постановити ухвалу, якою скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2019 року, а матеріали кримінального провадження просив направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Засуджений стверджував, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що винесена з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, Конституції України та Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Вважав, що його клопотання було розглянуто судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, з порушенням процедури судового розгляду, оскільки суд не викликав захисника та не повідомив інших осіб, участь яких могла бути визнана обов`язковою. Також, суд порушив загальні засади кримінального процесуального закону, зокрема забезпечення права на захист, права на доступ до правосуддя, змагальності сторін та права в наданні суду доказів і у доведеності їх переконливості. Засуджений не погоджувався з висновками суду про те, що до нього не застосовувалось попереднє ув`язнення, оскільки в такій установі він утримувався в тому числі і як учасник кримінального провадження.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання 13.05.2020 року до Сумського апеляційного суду засуджений ОСОБА_6 не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату не подав (а.с. 34). Від прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_7 надійшла заява з проханням судовий розгляд провести у його відсутність.

З огляду на викладені обставини, керуючись ч.5 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд скарги засудженого провести у відсутність учасників кримінального провадження.

А тому, заслухавши доповідь судді щодо обставин справи, вивчивши викладену в заяві прокурора позицію, в якій апеляційну скаргу засудженого він просив залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом. Який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, зараховується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частина 5 ст. 72 КК України, в редакції до 21.06.2017 року, визначає те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волів межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 24.09.2018 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69 до 2 років позбавлення волі. При цьому, йому зараховано в строк відбування покарання, час тримання під вартою у даному кримінальному провадженні з 06.10.2016 року по 06.04.2017 рік включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 3-4).

Наступним вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.09.2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст. 263, ст. 69, ст. 71 КК України до 7 місяців арешту. За цим вироком строк тримання ОСОБА_6 під вартою рахується з 16.09.2019 року (а.о.с.25-26).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що при постановленні вищевказаних вироків, судами вже було взято до уваги обставини і факт попереднього ув`язнення ОСОБА_6 та було зроблено відповідний перерахунок, згідно ст. 72 КК України.

Після 24.09.2018 року, коли вирок набрав законної сили, ОСОБА_6 вважається засудженим і підстави його тримання під вартою із запобіжного заходу змінилися на відбування покарання, по кримінальному провадженню за ст. 263 КК України під час досудового розслідування запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно нього не обирався, строк тримання під вартою йому рахується з 16.09.2019 року, тобто з часу ухвалення вироку.

З огляду на викладене, твердження засудженого про необхідність проведення у строк його покарання зарахування строку попереднього ув`язнення колегія суддів вважає помилковими.

Істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Твердження апелянта про порушення його права на захист, на що він посилався саме як на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з дослідженого судом апеляційної інстанції журналу та звукозапису судового засідання від 27.11.2019 року (а.с. 9, 13), засудженому було роз`яснено його права і обов`язки, клопотань він не заявляв, в тому числі і про призначення йому судом захисника. Інших, визначених ст. 52 КПК України, обов`язкових підстав для участі захисника в даному кримінальному провадженні апеляційним судом не встановлено. З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає зі сторони суду першої інстанції порушень про які наголошував засуджений в своїй апеляційній скарзі.

Щодо не повідомлення судом інших осіб, участь яких, на переконання засудженого, могла бути суттєвою при вирішенні поставленого в його клопотанні про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, питання, то такі твердження апелянта колегія суддів не може визнати такими, що ставлять під сумнів законність прийнятого судом рішення.

Також апеляційним судом не встановлено і порушень судом першої інстанції норм процесуального права, процедури проведення судового розгляду, порушення судом загальних засад кримінального процесуального закону, забезпечення права на захист, права на доступ до правосуддя, змагальності сторін та права в наданні суду доказів і у доведеності їх переконливості. Відповідно до змісту апеляційної скарги засудженого, останній вдається до переліку вказаних порушень, при цьому жодних конкретних обґрунтувань їм не наводить.

На підставі викладеного ухвала суду є законною, оскільки ухвалена згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованою, оскільки ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2019 року, якою засудженому ОСОБА_6 , було відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4