Справа №295/3638/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001369 від 20.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась з клопотанням у якого просить накласти арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений під час ОМП 21.03.2019 до майданчику тимчасового тримання Т/З, що по вул. Слобідська, 35 в м. Житомирі та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке вилучене під час ОМП 21.03.2019 до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що по вул. Лесі Українки, 17 в м. Житомирі.

При цьому слідчий зазначає, що 17.12.2019 року невідома особа, перебуваючи в м. Житомирі, зловживаючи довірою шахрайським шляхом, заволодів чужим майном, а саме автомобілем "Порш каєн", чим заподіяла гр. ОСОБА_5 матеріальної шкоди, на суму, що встановлюється. За даним фактом слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області 20.03.2020 року розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001369, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що 21.03.2020 надійшов рапорт працівників патрульної поліції про те, що за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Пожежників, 71, було виявлено автомобіль марки «Порш Каєн» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходиться в розшуці, а тому на місце події було викликано СОГ Житомирського ВП ГУНП, якими за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Пожежників,71, було проведено ОМП під час якого було вилучено до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області наступні речі, а саме: автомобіль марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2
В судове засідання слідчий та власник майна не з`явились. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Крім того, в заяві останній зазначив, що заперечує щодо накладення арешту (заборони та відчуження) на автомобіль.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням цих речей; яким з критеріїв частини 1 статті 98 КПК України відповідають вилучені речі; в чому полягає необхідність їх вилучення та арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що наведені слідчим підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001369 від 20.03.2020 року про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1