Справа № 564/1086/20
номер провадження 1-кп/570/215/2020
У Х В А Л А
27 травня 2020 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

провівши в залі суду підготовче судове засідання в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні №0000027 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:
Згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області, ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 31 05 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Своє клопотання мотивував тим, що є ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають суду підстави вважати що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені вищезазначеною статтею. Зокрема у разі зміни чи скасування запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу дає підстави вважати, що останній може вчинити новий злочин.

Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосуються обгрунтування суті підозри обвинувачення і були взяті до уваги при обгрунтуванні запобіжного заходу на досудовому слідстві для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому судовому засіданні суд має перевірити обгрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість, та прийняти вмотивоване рішення незважаючи на те чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, вважаючи, що його поведінка забезпечить належне виконання процесуальних обов`язкій під час судового розгляду.

Потерпіла та її представник погодилися із думкою прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказали на своє бажання заявити цивільний позов.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд вважає, що обвинуваченому слід залишити попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він обвинувачуються у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також дії обвинуваченого направлені проти життя особи та являють підвищену суспільну небезпеку.
Відповідно до сформованої Европейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинуваченого; гарантувати захист життя та здоров`я свідків та потерпілої у кримінальному провадженні; забезпечити перебування обвинуваченого за місцем фактичного проживання та своєчасне його з`явлення до суду.
Прокурор в своєму клопотанні просив врахувати і суд погодився з думкою прокурора, що вчинення злочину обвинуваченим спричинило загибель людини, тому враховуючи положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували. Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Рівненському районному суду Рівненської області.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про конвоювання його підзахисного в зал судового засідання. Відповідно п.5 ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі наявності інших підстав, визначених судом достатніми. Такою підставою суд визнає відсутність на даний час технічної можливості надання вартових приміщень та інших умов для доставлення та утримання ув`язнених осіб в приміщенні суду. До того ж на даний час Національна Гвардія не прийняла на обслуговування приміщення суду для конвоювання осіб. Тому в задоволенні вказаного клопотання захисника слід відмовити, а судове засідання здійснювати в режимі відеоконференції..

На підставі наведеного та рішення КСУ № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року в справі № 3-208/2018 (2402/18), керуючись ст. ст. 314-316 КПК України , суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

У кримінальному провадженні №0000027 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів до 26 липня 2020 року.

Призначити кримінальне провадження №0000027 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до судового розгляду.

Кримінальне провадження розглянути в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 "03" червня 2020 р. о 14:30 год. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою "Рівненський слідчий ізолятор" за участю обвинуваченого ОСОБА_8 .

В судове засідання викликати учасників провадженння.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3