Справа № 752/7478/19
Провадження № 1-кс/752/154/20
У Х В А Л А

22.01.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , заявниці ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000638,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000638, що накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 16.10.2019 р. у справі № 752/7478/19, провадження № 1-кс/752/9463/19 на майно ОСОБА_4 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 кв.м.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим суддею ОСОБА_1 16.10.2019 р. постановлена ухвала про накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, власником якої є ОСОБА_4 , та 65/100 будинку АДРЕСА_2 належність якої ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_5 - невідома.
В ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року по справі № 752/7478/19 в провадженні № 1-кс/752/9463/19 про накладення арешту містяться відомості щодо придбання ОСОБА_5 нерухомого майна: 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2, на підставі договору міни № 1161 від 21.04.2011 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6
17 травня 2011 року ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 оформлення якої здійснила на себе та на свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на дату оформлення угоди ОСОБА_7 було 15 років).
По досягненню свого повноліття ОСОБА_7 (16 - річного віку) виявив бажання змінити власне прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».
04 травня 2012 року ОСОБА_7 змінив прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » та у відповідності до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 04.05.2012 р. під реєстраційним № 45 отримав нове прізвище і став: ОСОБА_5 .
07 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір дарування частки квартири у відповідності до умов якого ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_4 прийняла 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі під № 233.
У відповідності до відомостей, що містяться у витягу з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» видно, що до даного реєстру внесено відомості про перехід права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2, до ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_4 стала одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2.
13 жовтня 2019 року після отримання ухвали Голосіївського районного суду їм.Києва від 16.10.2019 р. по справі № 752/7478/19 в провадженні № 1-кс/752/9463/19 про накладення арешту, ОСОБА_4 замовила повторно у приватного Нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 витяг з «Державного реєстру речових прав па нерухоме майно про реєстрацію права власності», який підтвердив той факт що станом на накладення арешту 16.10.2019 р. квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18.3 м2, належала ОСОБА_4 одноособово, в цілій частині.
З огляду на що заявник просить скасувати накладений арешт на зазначене майно, оскільки вона не є підозрюваною у кримінальному провадження і дане майно не підлягає конфіскації.
Щодо 65/100 будинку АДРЕСА_2 заявник зазначає, що вказаний об`єкт нерухомості ніколи не належав ні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ні його близьким родичам.
Так, у відповідності до змісту ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 16.10.2019 р. по справі № 752/7478/19 в провадженні № 1-кс/752/9463/19 про накладення арешту вказаний об`єкт нерухомості належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 2027 від 22.02.2006 р., станом на дату укладання даного договору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було 9 років, і він мав прізвище « ОСОБА_8 » яке змінив лише у 2012 році.
З огляду на вшцевикладені факти ОСОБА_5 не може бути власником нерухомого майна: 65/100 будинку АДРЕСА_2 , на яке накладено арешт.
В зв`язку з необґрунтованістю накладеного арешту, заявник просить клопотання задовольнити та скасувати арешт, що накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 16.10.2019 р. на майно, яке не належить ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду заявниця та її представник підтримали клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на те, що 1/.2 частина квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 не є майном ОСОБА_5 , в зв`язку з чим арешт не є обґрунтованим і підлягає скасуванню з огляду на підстави його накладення.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про місце і час проведення судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що СУ ГУ НП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні у № 0000638 від 06.07.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 199 КК України.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255, ч.2 ст.149, ч.3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000638.
16.10.2019 р. слідчим суддею Голосіївського районного суду м.Києва накладено арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, власником якої є ОСОБА_4 , та 65/100 будинку АДРЕСА_2 .
В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ухвали слідчого судді про накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, власником якої є ОСОБА_4 , та 65/100 будинку АДРЕСА_2 вбачається, що метою для застосування даних заходів забезпечення кримінального провадження було забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
З матеріалів клопотання про скасування арешту майн вбачається, що 07 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір дарування частки квартири у відповідності до умов якого ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_4 прийняла 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі під № 233.
Оскільки ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні майно, що належить їй на праві власності не може підлягати конфіскації.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва накладено арешт на 65/100 будинку АДРЕСА_2 , що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 2027 від 22.02.2006 р.
Як вбачається з матеріалів поданого клопотання станом на дату укладання даного договору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було 9 років, і він мав прізвище « ОСОБА_8 », яке змінив лише у 2012 році, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про зміну імені.
З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_4 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000638 задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у кримінальному провадженні № 0000638 від 06.07.2019 року на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 м2, житловою площею 18,3 м2.
Скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року у кримінальному провадженні № 0000638 від 06.07.2019 року на 65/100 будинку АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя