1Справа № 335/561/20 1-кс/335/343/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 25.12.2019 року,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 25.12.2019 року, у якій він просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Запорізької області невідкладно внести відомості про ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України до ЄРДР на підставі його заяви.

Скарга обґрунтовується тим, що він звернувся до прокуратури Запорізької області із заявою про прийняття рішення відповідно до листа Генеральної прокуратури щодо неправомірних дій слідчого ОСОБА_4 , однак відомості за його заявою не були внесені до ЄРДР.
Невиконання уповноваженими особами прокуратури Запорізької області ст. 214 КПК України і стали підставою для звернення ОСОБА_3 до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з цією скаргою.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про день час розгляду скарги повідомлений судом у встановленому законом порядку, у поданій до суду скарзі просив її вирішити за його відсутністю.
Представником прокуратури Запорізької області до судового засідання надано заяву про розгляд скарги ОСОБА_3 за відсутності представника прокуратури Запорізької області.
Дослідивши матеріали, на які ОСОБА_3 посилається, обґрунтовуючи доводи скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.
Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, п. 1 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Як зазначено вище у цій ухвалі, ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових прокуратури Запорізької області стосовно невиконання вимог ст. 214 КПК України.
З матеріалів скарги встановлено, що заявник ОСОБА_3 звертався до Генеральної прокуратури України з заявою від 25.12.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Мелітополь ОСОБА_4 у зв`язку з прийняттям останнім рішення про закриття кримінального провадження № 0000126 від 25.10.2017 року, яка в подальшому скерована до прокуратури Запорізької області.
Однак, як свідчать матеріали скарги, ані з її тексту, ані зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення взагалі не зрозуміло, які саме дії вказаного слідчого або інших уповноважених службових осіб ТУ Державного бюро розслідувань, на думку ОСОБА_3 підпадають під ознаки вчинення злочину, про які він зазначає у своїй заяві.
Більше того, зі змісту заяви вбачається, що заявник зазначає виключно диспозицію статті Кримінального кодексу України та припущення щодо наявності ознак суб`єктивної сторони злочину, які жодним чином не підтверджені.
Водночас, ОСОБА_3 не навів жодних аргументів, які б свідчили про реальність події злочину, а також не додав до заяви жодних документів, які б підтверджували факт вчинення злочину слідчим або уповноваженими службовими особами ТУ Державного бюро розслідувань, про наявність яких він стверджує у своїй скарзі.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та розпочати розслідування.
Вказані положення тісно пов`язані з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Зазначені положення законодавства свідчать про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення, реальність конкретної події злочину. Якщо таких даних у заявах чи повідомленнях немає, то вони не можуть вважатись такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
До того ж, як свідчить ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Аналізуючи вказану правову норму, не можна посилатися на ч. 4 ст. 214 КПК України як на підставу для обов`язкового внесення до ЄРДР будь-яких відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки у цій частині мова йде саме про прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень, а внесення відомостей до реєстру є вже іншою дією, про що вказано у наступній частині 5-й вказаної статті, і це не зазначено як безумовна дія.
Таким чином, сама по собі заява ОСОБА_3 , що наявна у матеріалах справи за цією скаргою у якості доказу, містить виключно диспозицію статті КК України і припущення щодо наявності суб`єктивної сторони злочину, без її належного обґрунтування та за відсутності фактичних даних, які б свідчили про наявність ознак злочину (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення злочину) не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.
Зміст поданої скарги та заяви ОСОБА_3 зводиться до не погодження заявника з прийнятим у кримінальному провадженні слідчим процесуальним рішенням, що не позбавляє заявника можливості оскаржити його у встановленому законом порядку.
З огляду на що відсутні правові підстави для задоволення скарги, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись статтями 7, 9, 303, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 25.12.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1