233 Справа № 233/3669/17
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

06 грудня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000857 від 20 липня 2017 року щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 09 жовтня 1998 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 142 КК України ( в редакції 1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 22 жовтня 2004 року умовно достроково на 1 рік 11 місяців 13 днів. Перебіг строку давності перервався у зв`язку з наступним засудженням і почав відраховуватися заново з 28 липня 2015 року;
2) 09 лютого 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
3) 24 грудня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 05 червня 2013 року у зв`язку з заміною не відбутого строку покарання на виправні роботи строком 2 роки; 28 липня 2015 року знятий з обліку,
- за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
20 липня 2017 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись біля кіоску, розташованого на перехресті вулиць Незалежності та Булгакова м. Костянтинівка Донецької області, побачив біля магазину 50/50, розташованого по вулиці Незалежності, 212 м. Костянтинівка Донецької області, велосипед Original Profi Bicycle з рамою червоно-білого кольору, вартістю 1912 гривень 50 копійок, який належить ОСОБА_7 . Скориставшись тим, що поряд з велосипедом нікого не було, ОСОБА_6 вирішив таємно викрасти вказаний велосипед. З цією метою ОСОБА_6 підійшов до велосипеда, сів на нього і поїхав угору по вулиці Булгакова м. Костянтинівка Донецької області. Після чого, ОСОБА_6 на велосипеді спустився вниз по тій же вулиці, доїхав до вулиці Торецька м. Костянтинівка Донецької області, де спочатку сховав його в кущах, а приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, переховав за сараєм за місцем мешкання своєї матері, за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 спричинена матеріальна шкода на суму 1912 гривень 50 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він біля магазину побачив дитячий велосипед. Він сів на нього і поїхав по вулиці, але для чого пояснити не зміг. Потім він зрозумів, що велосипед чужий і сховав його з початку в кущах, а потім за сараєм будинку його матері. В подальшому велосипед був повернутий потерпілій. Пояснити свої дії в судовому засіданні не зміг. Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в серпні місяці її дитина поїхала на велосипеді до магазину по вул. Трудовій за морозивом. Дочка поставила велосипед під ялинкою,а сама пішла до магазину. Вийшла хвилин через 5-7 , велосипеду вже не було. Приїхав наряд поліції. Жінка, яка сиділа біля магазину, описала зовнішній вигляд чоловіка, яка вкрав велосипед. Потім чоловіки, які сиділи поряд відповіли, що це був ОСОБА_8 , тому наряд поїхав до нього. Всі один одного знають, тому одразу зрозуміли, хто це зробив. Їй ніхто не телефонував і не пропонував повернути велосипед. Наступного дня, продавець магазину розповіла, що її шукала ОСОБА_8 з велосипедом. Велосипед їй повернути, претензій до ОСОБА_8 вона не має.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в магазині. Одного дня прийшла її хресниця ОСОБА_10 зайшла до магазину за морозивом. Потім вийшла і одразу забігла вся у сльозах, бо зник її велосипед. Вони одразу вийшли з магазину, почали його шукати. На куту будинку АДРЕСА_3 сиділа жінка, яка розповіла, що на велосипед сів чоловік і поїхав. Далі біля магазину «Авоська» сиділи два чоловіки, які розповіли, що на велосипеді їхав ОСОБА_8 . Вони зателефонували батькам і до поліції. Того ж дня ніхто з приводу велосипеду більше не приходив, хоча вона працювала до 18 години.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений для проведення слідчої дії. У його присутності ОСОБА_8 показував напрямок, куди він поїхав на велосипеді та де його сховав в кущах біля житлового будинку. Показував все добровільно.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що по вказаному провадженню він приймав участь у проведенні слідчого експерименту. Він не пам`ятає дати, коли йшов на автобус, до нього підійшли працівники поліції і запросили бути прийняти участь у слідчому експерименті. ОСОБА_8 вказував, де він взяв велосипед і куди його подів. Він вказував напрямок, як він йшов. Все відтворене фотографували.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_14 попросила засвідчити в суді, що ОСОБА_15 узяв велосипед, а вона його віддала працівникам поліції. Вона зустрілася з працівником поліції і віддала йому велосипед.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що погано пам`ятає події, але пам`ятає що в кабінеті поліції оглядали велосипед. Коли його запросили, велосипед вже був в кабінеті слідчого. Більше нічого не пам`ятає, оскільки події відбувалися давно. Тиск на нього не здійснювали.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений для проведення огляду велосипеду в якості понятого . У його присутності ОСОБА_8 пояснював, що він не знає для чого взяв велосипед. Був оглянутий велосипед білого кольору, спортивний.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він працює оперуповноваженим карного розшуку Костянтинівського ВП. Він не пам`ятає дати і часу коле це було. Але вони розшукували ОСОБА_8 у зв`язку з викраденням велосипеду. Жодних слідчий дій він не проводив, оскільки не має повноважень. ОСОБА_19 йому знайома, але чи зустрічався він з нею з даного приводу не пам`ятає.
Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що одразу коли вона дізналася про вчинене, велосипед був повернутий працівникам поліції. Вона заперечує проти примусової госпіталізації її сина до лікарні, оскільки він постійно потребує її стороннього догляду. Вона його годує, оскільки він сам не їсть. Увесь час він спить. Вважає, що йому буде краще бути вдома під її постійним наглядом.
При встановленні судом фактичних обставин події доведена причетність ОСОБА_6 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 20 липня 2017 року, місцем вчинення кримінального правопорушення є ділянка місцевості, розташована біля магазину «50/50», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . В протоколі слідчої дії та на фототаблиці до протоколу зафіксоване місце де залишила потерпіла ОСОБА_20 , велосипед біло-червоного кольору марки «Profi» (т. 1 а.п.72-73).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 липня 2017 року з фото таблицею в ході огляду велосипеду «Original Profi Bicycle», в присутності двох понятих, ОСОБА_6 пояснив, що вказаний велосипед йому не належить, він його викрав біля магазину «50/50», розташованого по вул. Незалежності у м. Костянтинівка Донецької області (т. 1 а.п. 83-86).
Згідно до витягу з звіту експерта оцінювача ПП «Жил Фонд» №155 вартість велосипеду марки «Original Profi Bicycle» на дату скоєння злочину (20.07.2017 р.) складає 1912,50 грн. (т. 1 а.п.76-81).
Крім того, судом оглянуті медичні документи на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до яких встановлено, що останній має ряд тяжких невиліковних захворювань, через які на протязі з 2014 року по теперішній час проходить амбулаторне і стаціонарне лікування (т.1 а.п.157- 183, т.2 а.п.66- 180).
Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено його опікуном ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 265 від 29 березня 2019 року ОСОБА_6 , 1978 року народження, страждає хронічним психічним захворюванням органічним розладом особистості (органічна деменція внаслідок ВІЧ інфекції 4 стадії, перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу). Під час скоєння інкримінованого діяння не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (т.2 а.п.226-230).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 907 від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час огляду страждає недоумством в формі судинної деменції складного ґенезу (гостре порушення мозкового кровообігу у 2014 році, ВІЛ-інфекція) зі поступовим зниженням інтелектуально - мнестичних функцій. На час огляду за своїм психічним станом ОСОБА_6 не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру через госпіталізацію його до спеціалізованого психіатричного закладу зі звичним наглядом (т.2 а.п.240-246).

Згідно з вимогами статті 505 КПК України, обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди). предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Тож, дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку в сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння,яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 503 КК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. З огляду на що, суд при наданні кримінально - правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України, не враховує попередню судимість за вчинення умисного корисливого злочину.
Суд не приймає до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 28 липня 2017 року за участю ОСОБА_6 як недопустимий доказ, з огляду на його отримання від особи, яка як в момент вчинення діяння так і в даний момент не могла усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Крім того, судом не приймається до уваги висновок судово-психіатричної експертизи № 872 від 27 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_6 яким-небудь хронічним душевним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, або слабоумством як у період скоєння інкримінованого діяння, так в момент проведення експертизи не страждав та не страждає; в період здійснення інкримінованого діяння за психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними; в застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує; оскільки при проведенні експертного дослідження судовим експертом не були вивчені і оцінені медичні документи на ім`я ОСОБА_6 щодо наявності у останнього ряду тяжких невиліковних захворювань. Крім того, відповіді на постановлені запитання не мають змістовного обґрунтування у описовій частині висновку.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд, відповідно до ст. 94 КК України, може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним, посиленим або суворим наглядом.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, стан його здоров`я, думку законного представника ОСОБА_5 ; суд, не погоджуючись з висновком експерта №907 від 22 жовтня 2019 року, в частині визначення виду примусових заходів медичного характеру; приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання останнього.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню, відповідно до ст.ст. 122-124 КПК України не має.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.

Керуючись ст.ст.503, 511, 512, 513, 369, 372, 392, 395 КПК України, ст.ст.19, 92-94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_6 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання останнього.
Речові докази: велосипед Original Profi Bicycle, який зберігається у потерпілої ОСОБА_7 залишити їй, як законному володільцю.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1