Справа № 357/3560/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000050 від 26.02.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне, Київської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «амфетаміну», включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19 та 23 цього Закону.

Таким чином, Закон допускає наступні випадки законного обігу психотропних речовин, включених до таблиці 2 Переліку:

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

-у ветеринарній медицині наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори використовуються згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що використовуються у ветеринарній медицині, затвердженим Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії іх незаконному обігу. Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що використовуються у ветеринарній медицині, підлягає оприлюдненню (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, 26.02.2020, приблизно о 12 години 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Незалежності в м. Узин Білоцерківського району, Київської області, незаконно придбав-знайшов на землі згорток з фольги, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Пересвідчившись за зовнішніми ознаками, що дана речовина є психотропною, оскільки в минулому мав досвід вживання психотропних речовин, ОСОБА_3 поклав вказаний згорток з порошкоподібною речовино білого кольору до зовнішньої нагрудної кишені куртки, в яку був одягнений, та незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Після цього, у цей же день, ОСОБА_3 поїхав в якості пасажира, на автомобілі «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі сполученням м. Узин смт. Рокитне, де о 13 годині 10 хвилин, водій вказаного автомобіля був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху України. При цьому ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції за підозрою у зберіганні заборонених речовин та вилучено під час особистого обшуку ОСОБА_3 , з зовнішньої нагрудної кишені куртки, в яку був одягнений, згорток з фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено «амфетамін», маса амфетаміну в речовині становить 0,665 г, та яку ОСОБА_3 умисно, незаконно придбав, перевозив та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 26.02.2020, приблизно 12 години 30 хвилин, перебуваючи в м. Узин Білоцерківського району Київської області, на землі знайшов згорток з фольги, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору. По зовнішнім ознакам здогадався, що дана речовина є психотропною (амфетамін), поклав вищевказану психотропну речовину до правої зовнішньої нагрудної кишені куртки, в яку був одягнений, де залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту, яку в подальшому, того ж дня, будучи пасажиром, перевозив в автомобілі «Ford Transit» та після зупинки вказаного автомобіля працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху України на автодорозі сполученням м. Узин смт. Рокитне, о 13 годині 10 хвилин, в ході проведення особистого обшуку, видав працівникам поліції вказану речовину.

В судовому засіданні розкаювався у вчиненні зазначеного злочину та просив призначити йому мінімальне покарання.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, судом встановлена обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме визнання вини, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, але щомісячно надає послуги ремонтних робіт у сфері будівництва, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді мінімального штрафу. Крім цього суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, який каявся, та вважає за необхідне призначити покарання у виді мінімального штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався, отже до набарання вироком законної сили запобіжний захід відносно останнього не обирати.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яка поміщена до спецпакету № 0018518 та згідно квитанції № 222 від 18.03.2020 зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1256,08 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень вісім копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1