Дата документу 19.02.2020 Справа № 554/1003/20
Провадження № 1-кс/554/2182/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві про відмову у визнанні потерпілим від 14 січня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018, -
в с т а н о в и в :
До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 14 січня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 розглянути клопотання від 03.01.2020 року та виконати вимоги ч.ч.1-3 ст. 55 КПК України в строк, передбачений ст. 220 КПК України.
В скарзі зазначає, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, відносно прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , який зловживає своїм службовим становищем, недбало відноситься до своїх службових обов`язиків, навмисно не виконує вказівка, викладені в ухвалі суду, чим порушив його конституційне та процесуальне право на доступ до правосуддя та спричинив йому, інваліду 2 групи, людині похилого віку, тривалі моральні та фізичні страждання. Зазначає, що звернувся до слідчого з клопотанням виконати вимоги ч.ч.1-3 ст. 55 КПК України і залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0001010 від 31.08.2018 року, однак слідчий за своєю суб`єктивною думкою винесла постанову від 14.01.2020 року про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає, що досудове розслідування не проводилося, у зв`язку з чим він не міг надати докази спричинення йому моральної шкоди фігурантами; його умисно було позбавлено можливості приймати участь, як потерпілому в кримінальному процесі; також вважає, що отримав статус потерпілого автоматично, так як права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подачі заяви про злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві у судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги (а.с.10, 15), про причини неявки суд не повідомила.
Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.
Як вбачається із постанови слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 14 січня 2020 року, від ОСОБА_4 до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві надійшло клопотання від 03.01.2020 року, в якому він просить відповідно до ст. 55 КПК України визнати його потерпілим.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 14 січня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовлено, оскільки останнім ані в заяві, ані в клопотанні не вказано в якому розмірі та яку саме майнову, моральну, фізичну шкоду йому спричинено кримінальним правопорушенням, зазначає, що внаслідок внесення відомостей до ЄРДР за його заявою він автоматично отримав статус потерпілого.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_4 , зазначено лише, що останнім не зазначено яку саме шкоду та розмір спричинено останньому. В постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 14 січня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Визнання особи потерпілою не віднесено діючим КПК України до повноважень слідчого судді.
Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобовязання слідчого розглянути клопотання та виконати вимоги ст. 55 КПК України, тобто визнати його потерпілим, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачають право слідчого судді зобов`язати слідчого прийнятти процесуальне рішення про визнання особи потерпілим.
Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві від 14 січня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України скасувати.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1