Ухвала
Іменем України

17 березня 2020 року

м. Київ

справа № 177/2229/18

провадження № 51-1355ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року,

встановив:

За вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2019 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі ? КК) на строк 2 роки 6 місяців, за ч. 2 ст. 310 КК на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2019 року та покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців. Строк покарання вирішено обчислювати з 8 серпня 2018 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 4 грудня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд ухвали Дніпровського апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Засуджений оскаржує рішення суду апеляційної інстанції та вказує на необхідність застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) і зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону № 838-VIII) у разі засудження до позбавлення волі зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Апеляційним судом встановлено, що в межах цього кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001355 від 13 липня 2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2019 року ОСОБА_4 вчинив злочини у період з березня 2018 року, а за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 22 квітня 2018 року, тобто після 20 червня 2017 року, а тому вимоги ч. 5 ст. 72 КК, в редакції Закону № 838-VIII, у даному кримінальному провадженні, до нього не застосовуються.

Таким чином, ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3