Справа № 397/1806/19
н/п : 1-кс/397/646/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2019 року смт. Олександрівка

Слідчий суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, погоджене з прокурором Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 23.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про накладання арешту на майно автомобіль марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження останнім, на якому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.
Своє клопотання начальник СВ обґрунтувала тим, що 22.12.2019 приблизно 18.45 год. водій автомобіля марки «Shkoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на автодорозі напрямку «Київ-Кропивницький» на перехресті доріг «м. Кропивницький - смт. Олександрівка м. Новомиргород» (5 км + 700 м) не впоравшись з керуванням, здійснив зіткнення на смузі зустрічного руху з автомобілем марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , у результаті чого отримав тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_7 , 2018 року народження.

Слідчий СВ ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання начальника СВ підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відсутні підстави для його задоволення.

Заслухавши слідчого, власника майна та дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553, 23.12.2019 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно яких: 22.12.2019 приблизно 18.45 год. водій автомобіля марки «Shkoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на автодорозі в напрямку «Київ-Кропивницький» на перехресті доріг «м. Кропивницький - смт. Олександрівка м. Новомиргород» (5 км + 700 м) не впоравшись з керуванням, здійснив зіткнення на смузі зустрічного руху з автомобілем марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , у результаті чого отримав тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_7 , 2018 року народження (а.к. 3).

Згідно рапорту інспекторачергового Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 22.12.2019, вказаної дати о 18:52 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.12.2019 о 18:51 по дорозі на смт. Олександрівка Олександрівського району сталася ДТП за участю автомобілів фольцваген крафтер, державний номер НОМЕР_3 , та шкода октавіа НОМЕР_4 , внаслідок чого травмована одна жінка, але зі слів заявника ОСОБА_4 допомоги швидкої не потребує (а.к. 4).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2019, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від вул. Незалежності України в напрямку перехрестя, оглянуто та вилучено транспортні засоби - автомобіль марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , з пошкодженням у вигляді вмятини лівого переднього крила, лівих передніх дверцят, лівої частини кузова, лівого заднього крила, розбитих лівих габаратних ліхтарів та автомобіль марки «Shkoda Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , з пошкодженнями у вигляді деформації лівого переднього та заднього крила, капоту, лівої передньої та лівої задньої дверцят, розбитого переднього бамперу, лівої передньої блок-фари, відбитого лівого бокового дзеркало, пошкодженого заднього бамперу зліва (а.к. 5-9).

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 23.12.2019, останній пояснив, що 22.12.2019 приблизно 18:45 год. він проїжджав на власному вантажно-пасажирському автомобілі марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , через смт. Олександрівка Кіровоградської області та, на об`їзній дорозі, на перехресті доріг м. Кропивницький смт. Олександрівка м. Новомиргород с. Косарі, йому на зустріч, зі сторони м. Кропивницький виїхав автомобіль марки «Shkoda Octavia», водій якого не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу, по якій він рухався, та здійснив зіткнення з його автомобілем з лівої сторони (а.к. 10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 (а.к. 11).

Згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 23.12.2019, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000553 у тому числі: автомобіль марки «Volkswagen Crafter», номерний знак НОМЕР_1 (а.к. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: п. 1 існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; п. 2 потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться клопотанні слідчого, прокурора; п. 3 може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005, «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005, «Коновалов проти Російської Федерації» від 24.05.2007 та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Органом досудового слідства здійснюється розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Оскільки слідчому судді не надано жодного доказу, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди 22.12.2019 на автодорозі в напрямку «Київ-Кропивницький» на перехресті доріг «м. Кропивницький - смт. Олександрівка м. Новомиргород» (5 км + 700 м) малолітньому ОСОБА_7 , 2018 року народження, завдано тілесні ушкодження та, що тілесні ушкодження відносяться до такого ступеню тяжкості, які дають підстави вважати, що у даному випадку наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (середньої тяжкості тілесне ушкодження), приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Також, слідчий суддя враховує наслідки, що можуть настати для власника транспортного засобу у разі накладення арешту на автомобіль, який в даному випадку з урахуванням обставин події не є виправданим для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та його застосування приведе до порушення прав та інтересів вказаної особи.

Крім того, те, що у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовим доказом, не може слугувати підставою для задоволення клопотання начальника СВ про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання начальника СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Олександрівського відділу Знам?янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 23.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому та власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її проголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: /підпис/
З оригіналом вірно.
Оригінал ухвали знаходиться в справі № 397/1806/19.
Слідчий суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1