1Справа № 335/976/20 1-кп/335/501/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чепиліївка Білоцерківського району Київської області, громадянки України, маючої вищу освіту, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З клопотання вбачається, що влистопаді 2016 року ОСОБА_4 вирішила займатися торгівлею пальним, у зв`язку з чим прийняла рішення про створення та реєстрацію юридичної особи, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Верум Оіл Груп». У подальшому під час виготовлення документів, які відповідно до закону подаються для державної реєстрації юридичної особи, внесла до них неправдиві відомості, після чого подала їх для державної реєстрації ТОВ «Верум Оіл Груп».
Так, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-ІV від 15.05.2003 року (у редакції від 02.11.2016 року, далі - Закон) відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 статті 4 Закону, державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Пунктом 8 частини 1 статі 1 Закону, у разі подання документів до державної реєстрації створення юридичної особи заявником може бути засновник (засновники) або уповноважена ними особа.
Відповідно до статті 14 Закону, документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження. Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 15 Закону, заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена;
Для державної реєстрації створення юридичної особи, згідно з частиною 1 статті 17 Закону, подаються такі документи:
1) заява про державну реєстрацію створення юридичної особи;
2) заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника;
2-1) примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про створення юридичної особи;
3) документ, що підтверджує створення громадського формування, відповідність статуту юридичної особи, на підставі якого діє громадське формування, - у разі державної реєстрації громадського формування, що є самостійним структурним підрозділом у складі іншої юридичної особи;
4) відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку), відомості про особу (осіб), яка має право представляти громадське формування для здійснення реєстраційних дій (ім`я, дата народження, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку);
5) установчий документ юридичної особи - у разі створення юридичної особи на підставі власного установчого документа;
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону, форми заяв про державну реєстрацію затверджується Міністерством юстиції України.
Згідно з частиною 2 статті 25 Закону, порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, зокрема включає заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника), прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі, виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі, внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру, перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів, перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації, прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання, проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статті 10 Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
При цьому, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству згідно з частиною 3 статті 35 Закону покладається на засновників (учасників) юридичної особи.
Відповідно до частини 4 статті 35 Закону, особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом.
Поняття місцезнаходження юридичної особи визначено статтею 93 Цивільного кодексу України та встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
У листопаді 2016 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер дій, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, виготовила:
- Протокол № 1 установчих зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Верум Оіл Груп» від 28.11.2016 року відповідно до якого, створено ТОВ «Верум Оіл Груп»; призначено ОСОБА_4 директором ТОВ «Верум Оіл Груп»; визначено місцезнаходження підприємства: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 18;
-затверджено розмір статутного капіталу в сумі 1350000 гривень; затверджено статут ТОВ «Верум Оіл Груп»; призначено директором ТОВ «Верум Оіл Груп» ОСОБА_4 ; уповноважено ОСОБА_4 подати документи, необхідні для реєстрації ТОВ «Верум Оіл Груп», державному реєстратору;
-Заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи ТОВ «Верум Оіл Груп» від 29.11.2016 року.
У подальшому, 29.11.2016 року ОСОБА_4 , подала вищезазначені установчі та реєстраційні документи ТОВ «Верум Оіл Груп», в яких містилися завідомо неправдиві відомості, до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова 5.
Таким чином, ОСОБА_4 , у порушення ст. 10, ст. 15, ст. 17, ст. 25, ст. 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-ІV від 15.05.2003 року (у редакції від 02.11.2016 року) виконала всі необхідні дії, направлені на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Верум Оіл Груп», завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.
Дії підозрюваної ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 205-1 КК України, як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.
Разом з клопотанням до суду направлено заяву підозрюваної ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
У відповідності до ч. 1 ст. 314 КПК України, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020 року було призначено підготовче судове засідання з розгляду вищезазначеного клопотання.
В підготовчому судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала свою заяву та подане клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження та просила дане клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 подане ним клопотання про звільнення підозрюваної ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підтримав та просив його задовольнити з підстав, які наведені в ньому.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Таким чином, з дня вчинення інкримінованого підозрюваній ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, і до дня надходження на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотання щодо неї, пройшло більше трьох років.
Санкцією ч. 1 ст. 205-1 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді обмеження волі на строк до 2-х років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Підозрюваній ОСОБА_4 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження. Після цього, підозрювана ОСОБА_4 свою заяву та клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності підтримала, зазначивши, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, вона визнає, не заперечувала проти закриття кримінального провадження.
З клопотання та пояснень учасників підготовчого судового засідання встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувалася, від явки до органів слідства, прокуратури та суду не ухилялася, а строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не зупинялися і не переривалися.
В клопотанні також зазначено, що потерпілі від кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню відсутні.
З огляду на викладене, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що підозрювана ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284-286, 314, 370-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1