Справа № 732/957/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/447/20
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135, за апеляційними скаргами заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Городнянським районним судом Чернігівської області:

- 19 березня 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України засуджений до 2 місяців арешту;

- 22 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 1 року позбавлення волі;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_9 за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року у виді 2 місяців позбавлення волі і остаточно призначено йому покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 628,04 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Викладені в своїй апеляційній скарзі вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 був раніше засуджений 22 квітня 2019 року Городнянським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, в подальшому, 4 травня 2019 року вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. Однак, вищевказаний вирок набрав законної сили 1 листопада 2019 року, а тому апелянт вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а не ст.. 71 КК України, враховуючи, що до набрання обвинувальним вироком законної сили особа не може вважатися такою, що піддана кримінальному покаранню;

- адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, визначивши його підзахисному остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяці. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_9 повністю визнав вину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, яка також не має до нього жодних претензій.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, судимість за вчинення яких не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_9 , 04 травня 2019 року, близько 23 години 00 хвилин, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, прибув до господарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , де через незамкнені двері проник до господарської споруди, звідки таємно викрав водонагрівальний проточний газовий апарат «Львівський», непридатний для подальшого використання за цільовим призначенням, у виді 8,090 кг. брухту чорних металів, вартість якого згідно висновку експерта № 409 від 21 травня 2019 року становить 42,72 грн. та 3,565 кг. брухту кольорового металу - міді, вартість якого згідно висновку експерта № 409 від 21 травня 2019 року становить 452,04 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 494,76 гривень.

До початку судового розгляду прокурор ОСОБА_8 від своєї апеляційної скарги відмовився.

У зв`язку із відмовою прокурора від своєї апеляційної скарги, колегією суддів розглядається лише апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_11 , подана прокурором апеляційна скарга не підлягає розгляду, а апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який висловився на підтримання поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційні вимоги сторони захисту залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченого, ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, повернення викраденого майна потерпілій та відшкодування у такий спосіб завданих збитків, відсутність цивільного позову та претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з боку ОСОБА_10 , думку потерпілої, яка відносно призначення покарання поклалася на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання, що він являється особою, яка має судимості за вчинення аналогічних злочинів та відсутність даних щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності. Прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_9 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_9 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про суворість призначеного судом покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вище викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як на те вказує захисник в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається, як на такі, що пом`якшують його покарання, місцевим судом враховані і підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 закрити.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3