Справа № 354/826/19
Провадження № 11-сс/4808/322/19
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на майно. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_11 . Заборонено ОСОБА_11 особисто або через третіх осіб вчиняти будь-які дії по розподілі, об`єднанні та відчуженні земельної ділянки площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким реєстраторам органів державної реєстрації, приватним і державним нотаріусам вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді. Скасувати ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду від 05.11.2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :10:015:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних доводів ОСОБА_9 посилається на те, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказану земельну ділянку, не врахував всі обставини справи, зокрема те, що вона являється власником майна і її права захищаються законом. Такі дії суду призвели до неправильного застосування кримінального процесуального закону України.

В порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя не врахував відсутність правової підстави для арешту майна, а визнання земельної ділянки речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не є визначеною законом підставою для її арешту. При цьому вважає, що слідчим не надано доказів того, що земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим постанова прокурора про визнання земельної ділянки речовим доказом є формальною.

Зазначає, що 21.09.2009 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №4298 вона набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій вона разом з чоловіком розпочали будівництво нерухомого майна. Згідно рішення Виконавчого комітету Микуличинської сільської ради від 10.09.2010 року вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 . З 2011 року по сьогоднішній день вона з сім`єю постійно проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконкому Микуличинської сільської ради від 15.11.2019 року. Жодних договорів по відчуженню майна нею не укладалися, правовстановлюючі документи про право власності на земельну ділянку та будинок не визнані недійсними та не скасовані у встановленому законом порядку. З ОСОБА_11 , яка зазначена власником її майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона не знайома. Про те, що ОСОБА_11 є власником її майна, вона дізналась випадково лише в жовтні 2018 року, у зв`язку з чим звернулася із заявою в правоохоронні органи про рейдерське захоплення її власності шляхом внесення неправдивих відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В результаті чого, 05.10.2019 року відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР за №000904. В процесі досудового розслідування встановлено, що група осіб, шахрайським шляхом, використовуючи підроблені документи (підроблене рішення Київського районного суду м. Сімферополя) заволоділа моїм майном: житловим приміщенням та земельною ділянкою шляхом зміни власників у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень із ОСОБА_9 на ОСОБА_12 та в подальшому на ОСОБА_11 . Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2018 року було накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно та внесено заборону проведення будь якої діяльності із вказаним майном. Звертає увагу на той факт, що слідчому ОСОБА_10 було надано копії матеріалів кримінальної справи, а відтак йому було відомо про існування вже накладеного ухвалою суду арешту на вищезазначене майно. Також нею неодноразово надавались пояснення, що особи, за заявою яких відкрито кримінальне провадження у Яремчанському відділі поліції за №0000157, є злочинцями і стосовно них ведеться досудове розслідування. При цьому, звертає увагу на те, що вона не може ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0000157, оскільки слідчий ОСОБА_10 відмовляє їй в цьому, посилаючись на те, що вона тільки свідок по справі, і вже більше пів року викликає її з чоловіком на допити, не реагує на документи щодо кримінальної справи у м.Дніпро, чим фактично вчиняє незаконне кримінальне переслідування щодо неї та її чоловіка.

Щодо строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_9 зазначає, що пропустила його з поважних причин, оскільки вона не була залучена до участі у розгляді клопотання слідчого про арешт майна, а про постановлену слідчим суддею ухвалу дізналася випадково 13.11.2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Проте, ознайомитися з матеріалами справи та отримати належним чином засвідчену копію оскаржуваної ухвали в суді її представник не зміг з тих підстав, що згідно відомостей Реєстру, вона нібито не є власником майна, на яке накладено арешт.

Під час апеляційного розгляду:

- представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просила задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_9 , щодо майна якої вирішувалося питання про арешт не була повідомлена про розгляд клопотання і копія ухвали слідчого судді їй не надсилалась, колегія суддів вважає, що вона не пропустила строк на оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна і вказана апеляційна скарга може бути розглянута по суті апеляційною інстанцією.

Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000157, внесеному в ЄРДР 17.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_13 про те, що її знайомий ОСОБА_14 разом з своєю дружиною ОСОБА_9 , шляхом обману та зловживання довірою, незаконно заволоділи земельною ділянкою площею 0,1500 га та житловим будинком, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які були придбані та збудовані за грошові кошти ОСОБА_13 та її родичів (а.п.4).

Органами досудового розслідування встановлено, що 21.12.2009 між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_9 . Також встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2019, за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Крім цього, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2019, за ОСОБА_15 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №186828740, станом на 30.10.2019 земельна ділянка площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_11 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №186830221, станом на 30.10.2019 квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_11 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №186831640, станом на 30.10.2019 квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_15 . Крім того, встановлено, що факт переходу права власності на майно (земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005 та квартиру АДРЕСА_3 ) від ОСОБА_9 до ОСОБА_11 є предметом кримінального провадження №0000733, досудове розслідування в якому здійснюється слідчими СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою старшого слідчого СВ Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 24 червня 2019 року земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000157 (а.с. 29).

31 жовтня 2019 року старший слідчий СВ Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора Яремчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області звернувся до Яремчанського міського суду з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні №0000157, тобто недопущення її відчуження.

Ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на майно.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000157, є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому, з метою запобігання відчуження даної земельної ділянки, забезпечення збереження вищевказаного майна, як речового доказу, накладення арешту на майно є підставним та доцільним співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Задовольняючи клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження №0000157, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України - є об`єктом кримінально протиправних дій, та прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна може призвести до його подальшого незаконного відчуження, розпорядження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, резолютивна частина ухвали, крім даних про арешт, містить також заборону будь-яким реєстраторам органів державної реєстрації, приватним і державним нотаріусам вносити будь-які відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Ухвала слідчого судді й так є обов`язковою до виконання всіма на території України (ст. 21, 533 КПК). Тому, додаткове визначення в судовому рішенні вказаної заборони, колегія суддів вважає безпідставною та звертає увагу на неможливість її фактичного виконання.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, згідно вимог ч. 4 вказаної статті, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням зазначених обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду, керуючись п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу, якою вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого частково та накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження на земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Микуличин, вул. Грушевського, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173,376,404,405,407,409,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого задовольнити частково. Накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1500 га, з кадастровим номером :10:015:0005, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5