ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2170/20 Справа № 214/7513/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, контрольне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, батько трьох малолітніх дітей, участі у їх вихованні не приймає, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001272,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
09.07.2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.07.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
11.07.2019 року слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.
30.09.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, у великих розмірах.
02.10.2019 року обвинувачений акт щодо ОСОБА_6 направлено до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має належних і достатніх засобів для існування, не одружений, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, є батьком трьох малолітніх дітей, участі у вихованні яких не приймає та має заборгованість зі сплати аліментів, суд прийшов до висновку, що останній знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та впливати на свідків у кримінальному провадженні, частину яких не було допитано в судовому засіданні.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали, як пропущений з поважних причин, ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, а саме з 22.00 години до 06.00 години, з покладенням відповідних обов`язків.
Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали вказує, що повний текст ухвали було складено 29.05.2020 року. Копію ухвали суду ним отримано 04.06.2020 року та 05.06.2020 року подано апеляційну скаргу. Тому вважає, що строк апеляційного оскарження судового рішення пропущений з поважних причин.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з липня 2019 року дія вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 неодноразово продовжувалась з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Однак на теперішній час у сторони обвинувачення перебуває весь обсяг доказів, які прокурор вважає необхідним подати до суду для підтвердження своєї позиції, розгляд кримінального провадження не завершено у зв`язку з обставинами, що не залежать від волі обвинуваченого, частково допитані свідки у суді пояснювали, що ОСОБА_6 в момент затримання вів себе спокійно, чітко виконував вимоги поліцейських, не чинив опору.
Вважає, що судом не повністю враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де зареєстрований та проживав тривалий час до затримання, має можливість офіційного працевлаштування, про що свідчать листи від робототавців, надані суду, має трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.
Тому, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведена. А тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, є безпідставною.
Захисник - адвокат ОСОБА_7 не з`явився. Про дату, час та місце слухання страви повідомлений належним чином. Даних про причину неявки суду не повідомив. Враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив здійснювати судовий розгляд за відсутності його захисника, думку прокурора, який не заперечував, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду поданої апеляційної скарги за відсутності адвоката ОСОБА_7 , згідно до ст. 405 КПК України.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційні вимоги захисника та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог та вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційна скарга на ухвалу суду, відповідно до ст. 395 КПК України, подається протягом семи днів з дня її оголошення.
Колегією встановлено, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції винесено 28 травня 2020 року. Повний текст ухвали складений 29.05.2020 року.
Згідно розписки, наявної в матеріалах провадження, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 отримав копію ухвали 04.06.2020 року, та наступного дня 05.06.2020 року подав апеляційну скаргу.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на доступ до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 та поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду від 28.05.2020 року, як пропущений з поважних причин.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів є не обґрунтованими.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочину, може вчинити спроби переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є тяжкий, раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою реєстрації, має трьох малолітніх дітей, однак участь у їх вихованні не приймає та має заборгованість зі сплати аліментів, має батьків та можливість працевлаштування, однак не працював. Тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити встановленим по справі ризикам.
Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія не вбачає.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято до уваги наявність у нього міцних соціальних зв`язків, батьків похилого віку, які потребують турботи. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, зазначені обставини були оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Посилання захисту про те, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено з причин, що не залежать від волі обвинуваченого, на думку колегії суддів, також не є слушними.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року задовольнити та поновити його, як пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4