Провадження № 1-кп/686/493/20
18 березня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, працюючого дорожнім робітником в ПрАТ «Хмельницьке шляхово-будівельне управління № 56», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_9 19 листопада 2017 року близько 16 год. 40 хв., керуючи автомобілем «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка зі сторони вул. Горького в напрямку до вул. Трудової в м. Хмельницькому в порушення вимог п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції від 10.10.2001 р., далі ПДР), із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю руху більше 60 км/год., рухаючись у своєму напрямку руху на дозволений для нього зелений сигнал світлофора, виявивши небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який вийшов на регульований пішохідний перехід на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофора, вжив заходів для зменшення швидкості руху, але через перевищення дозволеної в межах населеного пункту швидкості руху, в порушення вимог п. 12.3. ПДР не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобіля по середині на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по регульованому пішохідному переході, розташованого по вул. Шевченка навпроти зупинки громадського транспорту «Залізничний Вокзал».
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої масивної поєднаної травми голови, тулуба, нижніх і верхніх кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді відкритого уламкового перелому тіла правої великогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового бампер-перелому тіла лівої великогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому тіла лівої малогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому середньої третини тіла (діафізу) лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута зі зміщенням уламків, закритих переломів передньої та зовнішньої (латеральної) стінок правої гайморової пазухи верхньої щелепи з накопиченням крові у просвіті пазухи та масивною підшкірною емфіземою (накопиченням повітря під шкірою) правої половини обличчя, забою головного мозку легкого ступеня, набряку та гематом м`яких тканин гомілок, ран м`яких тканин: переднє-внутрішньої поверхні середньої третини правої гомілки, правої половини обличчя на рівні перелому нижньої щелепи, чисельних саден шкіри лобної ділянки голови, обличчя, тулуба та всіх кінцівок, що в сукупності спричинило розвиток травматичного шоку середнє-важкого ступеня з індексом шоку 1,22 (при таких гемодинамічних показниках - пульс 110 ударів за хвилину, артеріальний тиск 90/60 мм.рт.ст.), а в подальшому стало причиною зупинки серцевої діяльності 20.11.2017 р. о 09:40, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_9 порушеннями вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР, згідно з якими: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3); у населених пунктах рух транспортних засобів (станом на 19 листопада 2017 року) дозволявся із швидкістю не більше 60 км/год. (п. 12.4).
За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_9 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що дійсно у вищевказаний час він, керуючи автомобілем «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка зі сторони вул. Горького в напрямку до вул. Трудової в м. Хмельницькому, рухаючись у своєму напрямку руху на дозволений для нього зелений сигнал світлофора, виявив небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який вийшов на проїзну частину на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофора з-за маршрутного транспортного засобу, що стояв, у зв`язку з чим вжив заходів для зменшення швидкості руху, але керований ним транспортний засіб не зупинив, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобіля по середині на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що зі слів її чоловіка ОСОБА_10 останній підтвердив факт наїзду на нього автомобілем 19 листопада 2017 року близько 16 год. 40 хв., коли він перетинав проїзну частину вул. Шевченка з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по регульованому пішохідному переході, розташованого навпроти зупинки громадського транспорту «Залізничний Вокзал».
Факт наїзду на ОСОБА_10 автомобілем під керуванням ОСОБА_9 у вищевказаних місці та час підтвердили свідки ОСОБА_11 (пасажир автомобіля), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (очевидці події). Остання, крім того, показала, що ОСОБА_10 перетинав проїзну частину на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофора по регульованому пішохідному переході, де і відбувся на нього наїзд, при цьому автомобіль рухався з великою швидкістю, не менше 90 км/год., свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , що автомобіль рухався на дозволений (зелений) для транспортних засобів сигнал світлофора, а свідок ОСОБА_12 , що ОСОБА_10 вийшов на проїзну частину з-за маршрутного транспортного засобу, що стояв.
Місце наїзду на ОСОБА_10 , розташування транспортного засобу та його пошкодження після наїзду, дорожня обстановка зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі та фотоілюстраціях до цього протоколу, а також протоколі додаткового огляду. Так, зокрема, за даними цих протоколів місцем події є проїзна частина вул. Шевченка в м. Хмельницькому, дорожнє покриття асфальтобетон, горизонтального профілю у сухому стані, має дві смуги руху в напрямку до вул. Трудової та одну смугу руху в напрямку до Старокостянтинівського шосе, загальною шириною 12,5 метра. На проїзній частині залишено сліди гальмування автомобіля «ВМV 525», д.н.з. НОМЕР_1 , правий слід гальмування довжиною 23,0 метра та лівий слід гальмування довжиною 29,2 метра, який розпочинається за 34,0 метра до б/н. електроопори, від якої за 8,0 метрів розташована металева опора, на якій встановлено світлофор та дорожній знак 5.35.1 «Пішохідний перехід» та за нею на відстані 1,7 метра розпочинається дорожня розмітка «зебра» шириною 4,0 метра. Після наїзду автомобіль «ВМV 525», д.н.з. НОМЕР_1 , розташований на проїзній частині вул. Шевченка в напрямку до вул. Трудової з наявними на ньому пошкодженнями у вигляді вм`ятини на передній частині капоту, розбитого лобового скла, кріплення лівого дзеркала заднього виду.
Зафіксовані в протоколі огляду місця події дані підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які залучались в якості понятих для проведення цієї слідчої дії.
За даними висновку судово-медичної експертизи № 253 від 10.04.2018 р. у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої масивної поєднаної травми голови, тулуба, нижніх і верхніх кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді відкритого уламкового перелому тіла правої великогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового бампер-перелому тіла лівої великогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому тіла лівої малогомілкової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому середньої третини тіла (діафізу) лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута зі зміщенням уламків, закритих переломів передньої та зовнішньої (латеральної) стінок правої гайморової пазухи верхньої щелепи з накопиченням крові у просвіті пазухи та масивною підшкірною емфіземою (накопиченням повітря під шкірою) правої половини обличчя, забою головного мозку легкого ступеня, набряку та гематом м`яких тканин гомілок, ран м`яких тканин: переднє-внутрішньої поверхні середньої третини правої гомілки, правої половини обличчя на рівні перелому нижньої щелепи, чисельних саден шкіри лобної ділянки голови, обличчя, тулуба та всіх кінцівок, що в сукупності спричинило розвиток травматичного шоку середнє-важкого ступеня з індексом шоку 1,22 (при таких гемодинамічних показниках - пульс 110 ударів за хвилину, артеріальний тиск 90/60 мм.рт.ст.), а в подальшому стало причиною зупинки серцевої діяльності 20.11.2017 р. о 09:40, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Такі ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів за механізмами: «удар» (гематоми та набряки м`яких тканин), «удар-розтягнення-розрив» (рани), «удар-тертя» (садна), «удар-деформація» (переломи), «удар» (забій головного мозку), про що свідчать локалізація, характер і властивості цих ушкоджень.
Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не виключають можливості їх утворення під час ДТП 19.11.2017 р. за вищевказаних обставин. Пішохід ОСОБА_10 в момент первинного контакту з автомобілем міг крокувати, перебуваючи у вертикальному чи близькому до такого положенні та міг бути повернений до автомобіля лівою бічною поверхнею тіла. Первинний контакт автомобіля з пішоходом міг відбутися бампером автомобіля в обидві гомілки потерпілого, про що свідчать характер і локалізація переломів кісток гомілок. Інші тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися внаслідок його падіння на автомобіль з ударом об його зовнішні частини та подальшого (вторинного) падіння на тверде дорожнє покриття.
Усі перелічені вище ушкодження за своїми ознаками відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Ці висновки підтверджені в судовому засіданні експертом ОСОБА_17 .
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 10.1-0152:18 від 25.04.2018 р. в заданих дорожніх умовах, заданому більшому (лівому) сліду гальмування коліс автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , загальною довжиною 29,2 м, відповідає мінімальна швидкість руху вказаного автомобіля - 71,8...75,0 км/год.
В заданій дорожній обстановці водій автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР. Величина відстані, на якій міг знаходитись автомобіль від місця наїзду на пішохода ОСОБА_10 , за умови, що час реакції водія заданої дорожньої обстановки, з урахуванням зазначених вище швидкості руху та заданої довжини сліду гальмування лівих коліс транспортного засобу до місця наїзду, становить: 43,1...44,2 м.
При заданих обставинах пригоди та вихідних даних водій автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , не перевищуючи дозволену в населених пунктах швидкість 60,0 км/год., мав можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу в межах визначеної відстані, на якій міг знаходитись автомобіль від місця наїзду на пішохода ОСОБА_10 за умови, що час реакції водія ОСОБА_9 відповідав нормативному ситуаційному часу реакції відповідно до заданої дорожньої обстановки, з урахуванням зазначених вище швидкості руху та заданої довжини сліду гальмування лівих коліс транспортного засобу до місця наїзду.
Ці висновки підтверджені в судовому засіданні експертом ОСОБА_18 .
Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними рапортів чергового Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2017 р. про отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на потерпілого на вул. Шевченка, 97 в м. Хмельницькому; дислокацією проїзної частини вул. Шевченка зі сторони вул. Горького до вул. Трудової; актом огляду та тимчасового затримання автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу та постановою про визнання його речовим доказом; посвідченням водія на ім`я ОСОБА_9 ; результатом токсикологічного дослідження № 1774 від 27.11.2017 р. на ім`я ОСОБА_10 щодо наявності в його крові алкоголю в кількості 0,991 г/л.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що швидкість керованого ним автомобіля до моменту наїзду на потерпілого не перевищувала дозволеної на той час в межах населеного пункту (становила не більше 50 60 км/год.), оскільки вони повністю спростовуються даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 10.1-0152:18 від 25.04.2018 р.
З наведених підстав суд відхиляє і показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про те, що автомобіль під керуванням обвинуваченого до моменту наїзду на потерпілого рухався зі швидкістю близько 40 50 км/год. Більше того, свідок ОСОБА_12 ствердив, що це його припущення, оскільки руху автомобіля до моменту наїзду він не бачив, а свідок ОСОБА_11 є товаришем обвинуваченого ОСОБА_9 , а відтак зацікавленою особою у справі.
Також суд відхиляє твердження захисника про недопустимість доказів: висновку судово-медичної експертизи № 253 від 10.04.2018 р., висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 10.1-0152:18 від 25.04.2018 р. та протоколу огляду місця події від 19.11.2017 р., оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України.
Так, захисник посилається на те, що: експерту для проведення судово-медичної експертизи була надана медична документація дружиною потерпілого ОСОБА_10 , яка на той час не мала статусу потерпілої; поставлені слідчим на інженерно-транспортну експертизу питання під №№ 3, 4 не відповідають наданим експертом відповідям на них, а вихідні дані в частині погодніх умов під час дорожньо-транспортної пригоди «без опадів» та стану дорожнього покриття «сухе» є неправдивими; відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після проведеного огляду місця події через значний проміжок часу; в протоколі огляду місця події відсутні відомості про поліцейських, які брали в ньому участь.
Відповідно до ст. 69 КПК України експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи. Експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 253 від 10.04.2018 р. експертом заявлялось клопотання слідчому про надання додаткових матеріалів повних даних комп`ютерної томографії головного мозку та нижньої щелепи потерпілого ОСОБА_10 , а також його рентгенівських знімків після травми, які фізично були надані у розпорядження експерта дружиною потерпілого ОСОБА_6 , що не є збором експертом матеріалів для проведення експертизи за власною ініціативою в розумінні положень ч. 4 ст. 69 КПК України.
За даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 10.1-0152:18 від 25.04.2018 р. експертом надано вичерпні відповіді на усі поставлені йому запитання, в тому числі під №№ 3, 4. Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.11.2017 р. місцем події є проїзна частина вул. Шевченка в м. Хмельницькому, дорожнє покриття у сухому стані, що підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які залучались в якості понятих для проведення цієї слідчої дії. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (очевидці події) показали про відсутність опадів під час дорожньо-транспортної пригоди, що також підтверджується наданою захисником довідкою Хмельницького обласного центру з гідрометеорології. Наведене спростовує і показання свідка ОСОБА_11 , який є товаришем обвинуваченого, а відтак зацікавленою особою у справі, щодо наявності опадів та мокрого дорожнього покриття під час події.
Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Як видно з протоколу огляду місця події огляд закінчено 19.11.2017 р. о 18 год. 40 хв., а відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2017 р. о 01 год. 47 хв., тобто через невеликий проміжок часу після завершення огляду.
Вказана слідча дія проведена у відповідності до вимог ст.ст. 214, 223, 237 КПК України слідчим, із залученням двох понятих та спеціаліста, зазначені у протоколі відомості підтверджені в судовому засіданні свідками (понятими), а фактична присутність під час огляду працівників патрульної поліції, які не були учасниками цієї слідчої дії, не вимагає занесення до протоколу відомостей про них.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.п. 12.3, 12.4 ПДР) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_9 характеризується позитивно, працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, вчинив тяжкий, проте необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував. Він добровільно частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, що суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні. Разом з тим, своє вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 не визнав та у скоєному не розкаявся.
Також суд враховує і протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_19 , який в порушення вимог п.п. 4.9., 4.10., 8.7.3 "е" ПДР вийшов на регульований пішохідний перехід на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофора, при цьому з-за транспортного засобу, що стояв та обмежував йому оглядовість, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, позицію прокурора, підтриману представником потерплої, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України ближче до мінімального розміру. Враховуючи наслідки, які настали внаслідок скоєного обвинуваченим злочину, тому останньому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, окрім скоєного характеризується позитивно, працює, має на утриманні малолітню дитину, вчинив необережний злочин, частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, позицію прокурора, підтриману представником потерплої, та висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а в частині вимог до ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
За змістом частин 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно з ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи.
У кримінальному провадженні потерпілою визнано ОСОБА_6 дружину ОСОБА_10 , постраждалого в дорожньо-транспортній пригоді за участю обвинуваченого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Процесуальний статус ОСОБА_6 як потерпілої стороною захисту під сумнів не ставиться.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 129 цього ж Кодексу суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Зі змісту цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 видно, що, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої їй, вона вказала, що внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_19 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, був позбавлений можливості пересуватись, а вона вимушена була тривалий час (5 місяців) доглядати за ним, здійснювати незаплановані витрати на лікування, втратила свій звичний спосіб життя, зв`язки з друзями та родичами, перенесла психологічні страждання.
Беручи до уваги наведені обставини, враховуючи суть позовних вимог, характер та обсяг моральних страждань потерпілої, порушення звичайного способу і ритму її життя, характер діяння особи, що заподіяла шкоду, відомості про обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку розмір морального відшкодування визначити в сумі 30 000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину та моральний стан потерпілої, є достатньою та справедливою сатисфакцією.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в цій частині суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.06.2019 р. (справа № 425/3850/15, провадження № 51-5428км18).
Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки автомобіля «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну - сто тисяч гривень (поліс № АК/6722229 від 06.06.2017 р.).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ЗУ Про ОСЦВ) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно з п. 1.3 ст. 1 ЗУ Про ОСЦВ потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
За змістом ст. 261 ЗУ Про ОСЦВ страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу шкода життю, здоров`ю та/або майну ОСОБА_6 не заподіяна, учасником пригоди вона не була та відповідно ушкодження здоров`я не зазнала, тобто не є потерпілою особою в розумінні положень ЗУ Про ОСЦВ, тому її позовні вимоги до ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" безпідставні і задоволенню не підлягають. Разом з тим, враховуючи відсутність у цьому кримінальному провадженні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, остання в силу ч. 7 ст. 128 КПК України не позбавлена права пред`явити їх в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП в сумі 1144 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюється.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого запобіжний захід останньому, до набрання вироком чинності, слід залишити попередній особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_9 права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає реальному виконанню.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 30 000 (тридцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.
Речовий доказ автомобіль «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання керівнику спецмайданчика ХФ ДП МВСУ «Інформ-Ресурси» (вул. Коцюбинського, 33, м. Хмельницький) - повернути ОСОБА_20 за належністю (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).
Накладений на автомобіль «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , арешт скасувати.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1144 грн. процесуальних витрат.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком чинності залишити попередній особисте зобов`язання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: