Справа № 481/1840/19
Провадж.№ 1-кп/481/16/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.01.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0000574 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арбузінка Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , постійно проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 р. до Новобузького районного суду Миколаївської області з Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 0000574 від 09/11/2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою судді від 27.12.2019 року призначене підготовче судове засідання на 03 січня 2020 р.

03 січня 2020 р. у підготовче судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_6 , участь якого під час розгляду судом питання затвердження угоди про визнання винуватості є обов`язковою, відомості про належне його повідомлення про час та місце проведення підготовчого судового засідання до суду не надійшли.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які вважали неможливим проведення підготовчого судового засідання без підтвердження належного повідомлення потерпілого ОСОБА_6 про час та місце підготовчого судового засідання, суд дійшов висновку про необхідність відкладення підготовчого судового засідання, у відповідності до положень ст..325 КПК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.11.2019 р. Підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 7 січня 2020 р.

Прокурор вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу, посилаючись на тяжкість скоєного злочину. Також в клопотанні зазначено, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_4 може почати впливати на свідків, потерпілого, а також переховуватись від суду, а тому прокурор просила продовжити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання його під вартою, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, ухилятися від суду наміру не має, на свідків та потерпілого не впливав і не має наміру впливати. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 також у судовому засіданні заперечував проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту цілком може забезпечити дотримання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. До того ж, укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання його винуватості, умовами якої передбачене призначення покарання з застосуванням ст..75 КК України, доводить можливість обвинуваченого перебувати на волі. А тому захисник вважав за доцільне змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст..177 КПК України метою застосування запобіжного заходу, крім іншого, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст..178 КПК України враховуються тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я і майновий стан, міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється чи обвинувачується особа, а також інші обставини, що її характеризують.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу, про що зазначено у ч.1 ст.183 КПК України.

Відповідно ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейським судом з прав людини неодноразово у рішеннях проти України (справа "Сташук проти України" (CASE OF STASZUK v. UKRAINE), «Харченко проти України» (CASE OF KHARCHENKO v. UKRAINE) та ін.) констатувалося порушення п. 3 ст. 5 Конвенції з огляду на те, що рішення судів про продовження строку тримання заявника під вартою не містили належних підстав для такого тримання та що національні органи влади не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 09 листопада 2019 р.

В обґрунтування необхідності подальшого його тримання під вартою прокурор посилається лише на тяжкість скоєного злочину, а також можливий вплив ОСОБА_4 на свідків, потерпілого. При цьому жодного доказу наявності цих ризиків прокурор не надав.

Зі змісту угоди, про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним 24.12.2019 року вбачається, що останній на досудовому розслідуванні свою винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України визнав та зобов`язався її визнати в судовому засіданні, з урахуванням обставин вчиненого ним діяння та наявності пом`якшуючих обставин, сторонами узгоджено покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, що вказує на можливість перебування на волі обвинуваченого .

З урахуванням викладеного, на думку суду, можливим ризикам впливу на свідків, потерпілого та переховування від суду, цілком може запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту, що вказує на недоведення прокурором, що забезпечити поведінку обвинуваченого неможливо інакше, як шляхом триманням під вартою.

За такого суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України вирішив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Такий запобіжний захід повністю відповідатиме меті його застосування, забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та убезпечить настання ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на тяжкість злочину та спосіб його вчинення, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, а саме: утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 181,184,186,193-194, 196, 205, 315 КПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 30 днів, тобто до 1 лютого 2020 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Відповідно до ст..194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись з м. Новий Буг без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 ;

- в період з 22 год. 00 хв. вечора по 06 год. 00 хв. ранку не залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_2 , без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, за необхідності використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали з 03.01.2020 року до 01.02.2020 року включно.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1