Справа № 462/806/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1396/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.10.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , 06.12.2016 року, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , та маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно наніс три удари рукою, зігнутою у кулак в ділянку обличчя, спричинивши потерпілій синці на чолі, на слизових оболонках верхньої і нижньої губ, садна на червоній каймі верхньої і нижньої губ, які відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Прокурор, не оспорюючи вину, кваліфікацію дій обвинуваченого, фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити та звільнити ОСОБА_7 засудженого за ч.1 ст.125 КК України від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор зазначає те, що суд першої інстанції необґрунтовано не звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки на момент постановлення вироку суду такі вже закінчилися, незважаючи на те, що обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції було оголошено в розшук на період з 20.09.2018 року по 16.07.2019 року, тобто строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився 02.10.2019 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та потерпілого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_10 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорює вину, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , фактичні обставини кримінального провадження та по суті призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.5 ст.74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 06.12.2016 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Крім цього, матеріалами кримінального провадження встановлено те, що ОСОБА_7 з 20.09.2018 року по 16.07.2019 року перебував в розшуку на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2018 року, однак незважаючи на те, що на вказаний період перебіг строку притягнення до кримінальної відповідальності зупинився, то на момент постановлення вироку суду 10.10.2019 року відносно ОСОБА_7 зазначений строк закінчився. Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують на увагу як обґрунтовані.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в суді першої інстанції не давав згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, а вирок суду першої інстанції останньому було призначено покарання за межами строку притягнення до кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 10 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень у зв`язку із закінченням строків давності.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: