Номер провадження: 11-сс/813/193/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 0001921, внесеному до ЄРДР 25.08.2019 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року задоволено клопотання СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20.03.2020 року, щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 0001921, внесеному до ЄРДР 25.08.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід вигляді домашнього арешту.

В своїй апеляційній скарзі зазначає, що ризики прокурором не доведені, слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, а також не розглянута можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що середині серпня 2019 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, використовуючи програмне забезпечення для мобільних телефонів «Telegram», вступив у попередню змову з невстановленою органом досудового розслідування особою з якою домовився незаконно збувати, шляхом «закладок», наркотичні засоби та психотропні речовини на території міста Одеси.

25.08.2019 року, приблизно о 01 год. 25 хв., більш точного часу не встановлено, біля будинку № 42 по вул. Кінна в м. Одеса співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області, під час патрулювання території Приморського району міста Одеси, виявлено у ОСОБА_7 наркотичні засоби та психотропні речовини. Після чого, співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області визвано слідчо-оперативну групу.

25.08.2019 року, за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, будинок № 42, слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено: сім полімерних пакетів з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору; одинадцять згортків, обмотаних липкою стрічкою, кожен з яких містив полімерний пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору; вісім полімерних пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору та вісім згортків, обмотаних липкою стрічкою, кожен з яких містив полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Встановлено, що речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 0,104 г., 2,01 г., 1,92 г., 0,99 г., 0,95 г., 0,94 г., 0,98 г., 1,04 г., 1,92 г., 0,96 г., 0,97 г., 0,95 г., 0,94 г., 097 г., 0,97 г., 0,97 г., 0,98, 1,87 г., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено канабісом.

Загальний кількісний вміст канабісу становить 19,574 г.

Порошкоподібна речовина білого кольору, загальною масою 4,595 г. та 6,699 г., містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

Загальний кількісний вміст амфетаміну в порошкоподібній речовині становить 5,378г.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання (а.с. 4-24).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра відносно ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування у вчиненні інкримінованого йому злочину є обґрунтованою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є переселенцем з м. Луганськ, не одружений, не працює та фактично не має засобів існування.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність громадянства України та постійного місця проживання не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на даній стадії досудового розслідування підозра та наявність ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
Враховуючи характеризуючі особи підозрюваного дані, а також те, що ОСОБА_7 , на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує ризик того, що він може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 матиме змогу незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, з якими за попередньою змовою вчинив інкриміноване йому правопорушення, шляхом повідомлення цих осіб про їх розшук.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Жодних доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність неможливого застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на наступне.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком слідчого судді щодо неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останнiх рокiв спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинностi, пов`язаної з незаконним обiгом наркотичних засобiв, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорiв. Цi злочини набувають усе бiльших масштабiв i стають серйозним соцiальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій часині необґрунтованими.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Також слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_7 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням інкримінованого йому злочину та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а тому розмір застави не є завідомо непомірним для нього.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що саме такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Крім того, з наданої прокурором в судовому засіданні копії супровідного листа вбачається, що 31.01.2020 року з Одеської місцевої прокуратури №3 до Приморського районного суду м. Одеси був спрямований обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, що свідчить про закінчення досудового розслідування, а тому питання щодо міри запобіжного заходу в подальшому буде вирішуватися місцевим судом під час розгляду цього обвинувального акту по суті.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення.
Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 0001921, внесеному до ЄРДР 25.08.2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4