Справа № 991/4476/20
Провадження1-кс/991/4616/20
08 липня 2020 року м.Київ
В обґрунтування необхідності скасування арешту адвокат зазначає, що вказаною ухвалою слідчого судді накладений арешт на 1000 напіввагонів, як на речовий доказ у кримінальному провадженні, однак, зазначені вагони не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, арештовані напіввагони не відповідають ознакам ст. 98 КПК України, а тому ухвала, постановлена з підстав забезпечення збереження речових доказів, є протиправною.
Крім того, адвокат посилається на той факт, що в ухвалі слідчого судді не наведено доводів, які стали підставою для прийняття рішення щодо накладення арешту в частині заборони користування належним товариству майном, що суперечить приписам КПК України. На твердження адвоката, прийнятим рішенням була фактично зупинена законна підприємницька діяльність товариства, що вказує на надмірне обмеження права власності. Одночасно з цим, представник власника майна також посилається на той факт, що накладеним арештом порушуються права ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат», яке у рахунок попередньої оплати оренди напіввагонів, передало ТОВ «Юнісон Груп» грошові кошти, за які останніми і було придбано арештовані напіввагони. На теперішній час ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» орендованим майном не користується через існування судової заборони, у зв`язку з чим звернулося до господарського суду, де стороною відповідача є ТОВ «Юнісон Груп».
На підставі вищевикладеного адвокат стверджує, що ухвала про арешт майна є необґрунтованою та протиправною, порушує законні права товариства, та спираючись на практику Європейського суду з прав людини, прохає клопотання задовольнити та скасувати ухвали в частині заборони товариству користуватися належним йому майном.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.
Детектив ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, надав письмові заперечення та додатково пояснив, що арешт накладено обґрунтовано, 1000 напіввагонів є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки були придбані з метою легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом. З метою перешкоджання отриманню доходу від незаконно набутого майна, судом і було постановлено ухвалу про арешт 1000 напіввагонів. Також детектив зазначив, що підозрюваний у даному кримінальному провадженні дотепер має реальний вплив на господарську діяльність товариства, а тому, у разі скасування арешту в частина заборони користування майно, є обґрунтовані підстави вважати, що вагони виїдуть з вантажем до іноземної держави та в подальшому на територію України не повернуться, що зашкодить повноті досудового розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.03.2020, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, накладено арешт на 1000 залізничних напіввагонів, які перебувають у власності ТОВ «Юнісон Груп».
Скасування вказаного рішення слідчого судді і є предметом розгляду поданого клопотання про скасування арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частина 1 ст. 170 КПК України зазначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Згідно приписів абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ознайомившись з наявними у суду матеріалами, слідчий суддя не може дослідити обґрунтованості накладення арешту на вищевказані 1000 залізничних напіввагонів, оскільки в матеріалах доданих до клопотання відсутня відповідна ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно та адвокатом не було додано вказану ухвалу під час судового засідання.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав, визначених ст. 174 КПК України, для скасування арешту майна, оскільки стороною захисту у своєму клопотанні ставиться питання, як в цілому про необґрунтованість арешту, так зокрема, і про невмотивоване застосування надмірного обтяження, однак не надається суду можливості безпосередньо дослідити оскаржуване рішення на відповідність його вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1