УХВАЛА
21 лютого 2020 року

м. Київ
провадження № 51-9948зно18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року,
встановив:
За вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК), ч. 1 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 396 КК, ч. 1 ст. 263 КК, ч. 2 ст. 145 КК (1960 року), ч. 3 ст. 142 КК (1960 року), ст. 94 КК (1960 року), п.п. «а», «з», «і» ст. 93 КК (1960 року) на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено, на підставі ст. 42 КК (1960 року), вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 142, ст. 94, п.п. «а», «з», «і» ст. 93 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 43 КК (1960 року) за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути ухвалу Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року за нововиявленими обставинами.
Верховний Суд ухвалою від 16 січня 2020 року заяву ОСОБА_4 залишив без руху та надав п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліків в установлений строк, заява буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд постановленої щодо нього ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року за нововиявленими обставинами, однак недоліків, на які наголошував йому суд касаційної інстанції, засуджений не усунув.
Так, Верховний Суд в ухвалі від 16 січня 2020 року засудженому роз`яснив, що згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Однак ОСОБА_4 при повторному зверненні до Верховного Суду всупереч наведеним вимогам закону у своїй заяві так і не навів обґрунтування наявності саме нововиявлених обставин відповідно до вищевказаної статті. Суть доводів його заяви фактично зводиться до посилань на допущені, на його думку, істотні порушення при постановленні ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року при перегляді його та захисника ОСОБА_5 касаційних скарг. При цьому засуджений знову не навів жодних доводів стосовно того, що зазначені ним обставини не були відомі суду при постановленні ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року щодо нього.
Також, згідно з ч. 1 ст. 461 КПК, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Засуджений, звертаючись до Верховного Суду не зазначив, доводів, які б свідчили про те, що про вказані ним в заяві обставини він дізнався протягом останніх трьох місяців, з урахуванням того, що ухвала Верховного Суду України щодо нього постановлена 23 лютого 2006 року.
Також заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року не містить вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з його повноваженнями за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами відповідно до положень ст. 467 КПК, про що наголошувалось засудженому в ухвалі Верховного Суду від 16 січня 2020 року.

ОСОБА_4 у поданій заяві просить скасувати ухвалу Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року і направити матеріали кримінальної справи за його обвинуваченням на новий судовий розгляд у суд касаційної інстанції. З огляду на вказане вимоги засудженого сформульовано без урахування положень ч. 1 ст. 467 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд на підставі ч. 3 ст. 464, п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись ч. 3 ст. 464, п. 1, ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року разом з усіма доданими до цієї заяви матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3