Дата документу 23.04.2020 Справа № 554/3237/20
Провадження № 1-кс/554/5466/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 16.03.2020 року, близько 14 години 40 хвилин, перебуваючи у службовому кабінеті №25 Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, провулок Майстрів, 1, т.в.о. начальника Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , виступаючи в ролі підбурювача до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, з метою нарощування статистичних показників професійної діяльності у сфері злочинів проти довкілля, переконавначальника сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у потребі штучного створенням доказів обвинувачення та іншої фальсифікації,з метою притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.
Вступивши у злочинну змову з ОСОБА_4 та з метою виконання попередньої домовленості з ним, ОСОБА_5 , виступаючи в ролі організатора у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності, вирішив підшукати особу, яка зізнається у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, здійснить порубку лісових насаджень та видасть працівникам поліції бензомоторну пилу, яку їй заздалегідь надасть ОСОБА_5 та повністю зізнається у вчинені нею цих злочинів.
16.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України , слідчій СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 372 КК України та начальнику сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 вбачається, що 18.03.2020 року він разом зі співробітником Борівського лісництва ДП «Куп`янське лісове господарство» ОСОБА_8 прибув до приміщення Борівського лісництва ДП Купянський лісгосп, де проставив підписи у пустих аркушах, а також розписувався у якихось документах. Також, з протоколу допиту останнього вбачається, що ОСОБА_8 заздалегідь здійснив порубку 7 стовбурів дерев породи сосна, та в присутності ОСОБА_7 , своєю бензопилою у корпусі оранжевого кольору, яку він діставав з багажного відділення ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , здійснив порубку ще двох дерев породи сосна.
Так, 16.04.2020 року слідчим Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Полтаві проведено огляд місця події, а саме обхід № 6, дільницю № 6, кварталу № 69 Борівського лісництва ДП «Куп`янське лісове господарство», де 18.03.2020 року було здійснено спил 9 дерев породи сосна, за який ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В ході вказаного огляду слідчим виготовлено та вилучено контрольні спили з 9 пеньків та 9 повалених стовбурів сосни відповідно.
Одними з основних доказів протиправних дій працівників поліції, що діяли за попередньою домовленістю зі співробітниками Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області є бензопила, якою ОСОБА_9 і. міг здійснити вищевказаний спил дерев, а для вирішення експертами таких питань необхідні вищевказані контрольні спили.
Таким чином, під час проведення вищевказаного огляду місця події було виявлено речі, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У подальшому щодо вказаного майна планується проведення оглядів речей і документів, проведення судових експертиз, використання їх під час допиту, тощо.
Виготовлені та вилучені спили з 9 пеньків та 9 повалених стовбурів сосни необхідні органу досудового розслідування для проведення судових експертиз, у т.ч. трасологічних щодо встановлення на торцевій поверхні фрагментів деревини слідів механічного впливу та їх утворення полотнами пил,вилучених в ході проведення слідчих дій.
На даний час щодо вказаних речей і документів проведені та продовжують проводитися слідчі дії, у зв`язку з чим відповідною постановою слідчого у кримінальному провадженні вони визнані речовими доказами.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно у кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження,слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час огляду.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, прокурор надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини друго ї статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події від 16.04.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 16.04.2020 року, майно, а саме: спили з 9 пеньків та 9 повалених стовбурів сосни,підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України.
Тому, на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.04.2020 року слідчим Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Полтаві в ході огляду місця події, а саме обходу № 6, дільниці № 6, кварталу № 69 Борівського лісництва ДП «Куп`янське лісове господарство», а саме: наконтрольні спили з 9 пеньків та 9 повалених стовбурів сосни, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1