Справа № 467/149/20
Провадження № 1-кп/467/91/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка об`єднане кримінальне провадження № 0000004 від 02 січня 2020 року, № 0000033 від 23 січня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Агрономія Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України
В С Т А Н О В И В :

2 січня 2020 року близько 00 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , вчинив сварку з ОСОБА_6 , після чого у нього виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи задумане, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_4 , тримаючи в руках металеву трубу, умисно один удар в область голови ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді відкритого вдавленого перелому правої тім`яної кістки, забійної рани голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Крім того, 2 січня 2020 року близько 00 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , вчинив сварку з ОСОБА_5 , після чого у нього виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи задумане, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_4 , тримаючи в руках металеву трубу, умисно наніс два удари в область голови ОСОБА_5 та один удар в область правого плеча ОСОБА_5 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що проявилася струсом головного мозку та забійної рани голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою короткочасний розлад здоров"я.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, показав, що в ніч з 01 на 02 січня 2020 року він перебував у себе вдома, коли до його будинку підішли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . З будинку вийшов його родич ОСОБА_11 на вулицю та почав сваритися з ОСОБА_12 з-за того, що ОСОБА_8 побив його брата ОСОБА_13 . Незабаром до них підійшов ОСОБА_14 та попрохав ОСОБА_11 прибрати металеву трубу, яку той тримав у руках, і замахнувся рукою на ОСОБА_11 , а після цього розвернувся та побіг по вулиці. За ним побіг ОСОБА_11 з металевою трубою у руках і хлопці. Він пішов за хлопцями, однак невдовзі повернувся назад. Біля двору він побачив, що ОСОБА_8 штовхнув його матір, а тому взяв металеву трубу біля двору та вдарив його три рази в область спини. Після цього він підбіг до ОСОБА_6 та вдарив його один раз металевою трубою по голові. ОСОБА_14 встав і побіг далі. Далі приїхала поліція, яку викликала його мати, і бійка припинилася. Не заперечував наявність у обвинувачених тілесних ушкоджень, вказаних у обвинувальному акті, як наслідок власних дій.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він з товаришами перебував у будинку ОСОБА_15 , коли вночі зателефонував його брат ОСОБА_8 та попрохав прийти до будинку ОСОБА_16 , вказуючи, що там стоять люди з трубами. Він пішов туди з метою вияснити чому ОСОБА_11 вийшов з трубою до хлопців та почав розмовляти з останнім, який пред`явив йому претензії щодо того, що він з ним грубо розмовляє. Однак ОСОБА_11 почав розмахувати перед його обличчям трубою, від чого він почав втікати. ОСОБА_11 почав бігти за ним і впав, тоді він став виривати у нього з рук трубу. У цей час він відчув удар по голові спереду і побачив перед собою ОСОБА_17 Вирвавши трубу, він викинув її на город і побіг далі по вулиці, а потім пішов додому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що біля 23 години 01 січня 2020 року в с.Агрономія він йшов разом з товаришами додому та побачив, що на вулиці стоять ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Останні їх запитали хто побив ОСОБА_20 . Після цього між ними розпочалася сварка, ОСОБА_18 кидався битися, бо думав, що це вони побили дитину. Він зателефонував своєму брату ОСОБА_6 з метою, що він їх захистив. Вони відійшли в сторону та почали чекати брата. Прийшовши, брат почав розмовляти з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Далі він побачив, що ОСОБА_18 побіг за братом з трубою по вулиці, тому він побіг за ними. У цей час ОСОБА_23 вибіг з-за двору з металевою трубою, якою ударив його двічі зі сторони спини в голову і один раз в плече, від чого він присів, а потім побіг по вулиці. Після цього він побачив, що ОСОБА_23 вдарив брата трубою ззаду в область голови.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що про обставини злочину їй відомо зі слів дітей. Вночі 02 січня 2020 року їй зателефонували її сини і попрохали приїхати, вона з чоловіком приїхали до них на автомобілі і відвезли їх до лікарні, де їм надали медичну допомогу.

У відповідності до висновку експерта № 68-М від 24 січня 2020 року у ОСОБА_5 виявлено закриту черепно-мозкову травму, яка проявилася струсом головного мозку, забійні рани голови. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів (не менше трьох ударів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта № 41-М від 24 січня 2020 року у ОСОБА_6 виявлено відкритий вдавлений перелом правої тім`яної кістки, забійну рану голови. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від одноразової дії тупого твердого предмету, можливо металевою трубою, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно положенням частини 1 статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він скоїв тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості, не одружений, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не працює, раніше не судимий, у судовому засіданні попрохав пробачення у потерпілих, висловив намір відшкодувати потерпілим витрати на лікування, а також поведінку потерпілих, яка зумовила виникнення конфлікту та стала приводом для спричинення обвинуваченим потерпілим тілесних ушкоджень, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування спеціальних виховних заходів, які необхідні для його виправлення та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням частини 1 ст. 70 КК України та з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 2ст. 125 КК України - у виді 2 (двох) місяців арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1