ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/342/18 Номер провадження 11-сс/814/59/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого неповнолітнього сина, фізичної особи - підприємця, на підставі ст.89 КК України такого, що не має судимості,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Зобов`язано слідчого у разі затримання ОСОБА_8 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити його до суду з метою розгляду слідчим суддею питання про застосування до нього обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому що він, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Квант Пром», яке знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Спортивний, 4-Б, в період часу з 06 листопада 2014 року по 11 лютого 2015 року привласнив грошові кошти, які були ввірені йому та перебували в його відданні, чим заподіяв ТОВ «Квант Пром» майнову шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 671504 гривень.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також врахував характеризуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, відсутність ОСОБА_8 за місцем реєстрації та проживання, у зв`язку з чим він був оголошений у міжнародний розшук.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з рішенням слідчого судді та просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Стверджує, що досудове розслідування проводилось без внесення відомостей до ЄРДР.
Зазначає, що підозра є необґрунтованою та ставить під сумнів твердження слідчого про укладення ОСОБА_8 договору про повну матеріальну відповідальність з ТОВ «Квант Пром», оскільки він займав посаду дизайнера, яка не пов`язана з повною матеріальною відповідальністю.
Звертає увагу, що в матеріалах провадження відсутні бухгалтерські документи ТОВ «Квант Пром», які підтверджують нестачу грошових коштів та не допитані посадові особи товариства.
Вважає, що потерпіла ОСОБА_9 допитана поверхнево, а її показання не узгоджуються з поданою заявою про злочин та висновками слідчого про те, що шкода внаслідок вчинення цього злочину заподіяна не ОСОБА_9 , а ТОВ «Квант Пром».
Наголошує на порушенні вимог ч.1 ст.282 КПК України, оскільки з клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий може звернутися до слідчого судді лише в межах відновленого досудового розслідування у справі, про що виноситься відповідна постанова слідчого.
Крім того вказує, що оскаржувана ухвала не містить дати закінчення її дії.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею, зокрема, за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Слідчий суддя дотримався наведених вимог закону, на підставі матеріалів кримінального провадження оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагає ст.178 КПК України, належним чином врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, дані про його особу, вік та стан здоров`я, сімейний і майновий стан, місце проживання, репутацію.

Також слідчий суддя належним чином мотивував наявність ризиків незаконно впливати на свідків, вчиняти інші правопорушення та об`єктивні дані про переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду і оголошення його в міжнародний розшук, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази.

Твердження захисника про проведення досудового розслідування даного кримінального провадження без внесення відомостей до ЄРДР спростовується витягом з ЄРДР, відповідно до якого 26 серпня 2015 року внесені відомості за заявою ОСОБА_9 про наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме привласнення ОСОБА_8 коштів ТОВ «Квант Пром» в особливо великих розмірах, які були йому ввірені та перебували в його віданні (а.с.5).

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри є непереконливими.

З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, про наявність обґрунтованої підозри свідчать, зокрема, дані, відображені в: протоколах допиту свідка ОСОБА_9 ; договорі №114 від 6 листопада 2014 року та додаткової угоди №1 щодо виготовлення, доставки та здійснення монтажу меблів; акті про результати документальної перевірки фінансово-господарських операцій від 16 січня 2017 року по виготовленню продукції замовнику ОСОБА_9 ; висновку №266 від 31 березня 2017 року судової економічної експертизи про наявність заборгованості по відвантаженню продукції згідно з договором №114 від 06 листопада 2014 року; договору про повну матеріальну відповідальність від 01 квітня 2014 року між ТОВ «Квант Пром» та ОСОБА_8 .

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 не міг бути матеріально відповідальною особою з огляду на посаду, яку займав у товаристві, а також сумніви адвоката щодо достовірності згаданих договорів, як і не проведення певних слідчих дій, не впливають у даному випадку на обґрунтованість підозри, а повинні оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги про порушення слідчим вимог ч.1 ст.282 КПК України при зверненні з клопотанням про застосування запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Водночас, слушними є твердження захисника про необхідність визначення строку дії ухвали слідчого судді.

З урахуванням того, що підозрюваний знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до п. f ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадку і відповідно до процедури, встановленої законом у разі законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених у цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами, у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Разом з тим, оскільки запобіжний захід застосований під час досудового розслідування, строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати строк досудового розслідування цього кримінального провадження.

Тому колегія суддів вважає за необхідне встановити строк дії оскаржуваної ухвали протягом строку досудового розслідування.

Отже, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 193, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 протягом строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4