СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року м Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання у межах кримінального провадження (ЄДРДР за № 0011260 від 22 грудня 2017 року) за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Білорусь, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, -

сторони: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 , інші учасники: представники потерпілого ПАТ «МТБ Банк» - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представник третьої особи, що якої вирішується питання арешту майна ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_12 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 27 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року дане судове провадження за клопотанням прокурора про визначення підсудності було направлено до Київського апеляційного суду, ухвалою якого від 02 жовтня 2019 року підсудність провадження визначено за Святошинським районним судом м. Києва.

Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, захисника та обвинуваченого, які підтримали думку прокурора про можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, вивчивши долучені до нього додатки, вважаю, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Вказане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Підстав для закриття чи зупинення провадження у справі немає. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про закриття даного провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_7 , якого підтримав його захисник, заявив різні скарги на дії слідчого, прокурора з одночасним клопотанням про поновлення строку на оскарження.

Судом шляхом оголошення за клопотанням прокурора тривалої перерви в судовому засіданні були створені належні умови всім сторонам провадження для реалізації ними своїх процесуальних прав в контексті підготовки до розгляду поданих скарг. Зокрема, встановлено розумний строк (більше 12 робочих тижнів) для ознайомлення з усіма матеріалами провадження та матеріалами поданих скарг, які є копією окремих документів досудового розслідування, для формування своєї правової позиції та підготовки аргументованих заперечень на подані скарги тощо.

У судовому засіданні сторона захисту просила поновити строк на оскарження та наполягала на задоволенні всіх поданих скарг у повному обсязі, навівши мотиви, які судом проаналізовані під час окремого розгляду кожної поданої скарги.

Прокурор, якого підтримав представник потерпілого, заперечував проти задоволення всіх скарг обвинуваченого, вважаючи їх такими що не підлягають розгляду під час підготовчого провадження.

Заслухавши думку сторін провадження, представника потерпілого, проаналізувавши подані скарги та додані до них матеріали, доводи та заперечення учасників судового засідання, суд дійшов таких висновків.

Доводи захисту про пропущення з поважних причин строків оскарження процесуальних рішень під час досудового розслідування суд визнає належними та обґрунтованими поданими разом із скаргами матеріалами оскарження до слідчих суддів бездіяльності слідчого, який за зверненнями захисту не завжди надавав можливість для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що вже встановлено ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року, якою скарга захисту з цього приводу була задоволена (т. 3 а. 12). Крім того, у справі наявні підтвердження процесуального наміру захисту оскаржити всі оскаржувані на даний час процесуальні рішення, дії та бездіяльність слідчих та прокурорів у даному провадженні в межах досудового розслідування, що захисту не вдалося реалізувати з поважних причин закінчення строку досудового розслідування на момент розгляду скарг (ухвали слідчих суддів Святошинського районного суду м. Києва від 08 та 15 липня 2019 року - т. 3 а. 13, 51 та ін.).

Крім того, до суду стороною обвинувачення не подано доказів на підтвердження виконання органом досудового розслідування вимог ч. 4 ст. 280 та ч. 1 ст. 282 КПК України щодо надіслання стороні захисту копій процесуальних рішень, які також є предметом оскарження, а відтак доводи скарги з цього приводу суд визнає не спростованими.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поновити стороні захисту процесуальні строки на оскарження.

Що стосується суті поданих скарг.

Згідно з правилами ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора, перелік яких обмежено, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора не розглядаються під час досудового провадження, проте дійсно, саме вони можуть становити предмет розгляду під час підготовчого провадження у суді. Таким чином, враховуючи ці положення процесуального закону, а також винятки з цього правила, прямо передбачені ч. 3 ст. 303 КПК України, під час підготовчого провадження у суді можуть бути оскарженні інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора, які за правилами ч. ч. 1 та 2 ст. 303 КПК не розглядаються під час досудового провадження, а також передбачені п. п. 5 та 6 ч. 1 ст. 303 КПК України (про відмову визнання потерпілим та з питань застосування заходів безпеки).

Враховуючи вказану правову позицію, суд і буде вирішувати питання про можливість розгляду кожної з поданих обвинуваченим скарг окремо.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 подав скарги № 1 та № 2 (т. 3 а. 1-31, 32-97) на постанови слідчого від 13 липня 2018 року та від 21 березня 2018 року про зупинення досудового розслідування у межах даного кримінального провадження та оголошення у розшук, які просив скасувати, посилаючись на те, що на момент ухвалення цих постанов він не набув статусу підозрюваного, а покладені в їх основу висновки про не встановлення його місцезнаходження та переховування від слідчого не відповідають дійсності. Також ОСОБА_7 просив визнати протиправними дії слідчого, прокурора, які ухвалили такі постанови, фактично не здійснювали розшуку, фальсифікували обставини нібито його ухилення від слідства та не надіслали копії оскаржуваних постанов стороні захисту.

Колегія суддів, керуючись правилами ст. 303 КПК України, вважає ці скарги такими, що не підлягають розгляду під час підготовчого провадження, окрім оцінки бездіяльності слідчого, прокурора щодо обов`язку надіслати копії постанов від 13 липня 2018 року та від 21 березня 2018 року стороні захисту.

До суду стороною обвинувачення не подано доказу на підтвердження виконання органом досудового розслідування вимог ч. 4 ст. 280 КПК України щодо надіслання стороні захисту копій оскаржуваних постанов, а відтак доводи скарг з цього приводу суд визнає не спростованими, тому суд вважає, що мало місце порушення право на захист ОСОБА_12 .

Відтак, скарги обвинуваченого на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку направлення копії процесуального рішення про зупинення кримінального провадження колегія суддів визнає обґрунтованою, а тому визнає таку бездіяльність протиправною і такою, що порушило право на захист обвинуваченого.

В іншій частині належить відмовити в задоволенні вказаних скарг обвинуваченого ОСОБА_12 через обмежену процесуальну компетенцію суду.

Обвинувачений подав скаргу № 3 (т. 3 а. 98-117) на порушення строків досудового розслідування, посилаючись на те, що зупинення досудового розслідування було незаконним.

Колегія суддів, керуючись правилами ст. 303 КПК України, вважає вказану скаргу такою, що не підлягає розгляду під час підготовчого провадження, відтак не знаходить правових підстав для її задоволення. Тим більше, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок оскарження строків досудового розслідування, який передбачає подання такої скарги спочатку прокурору, а потім тільки оскарження його рішення з цього приводу до слідчого судді, що недотримано заявником.

Натомість, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що вирішуючи питання про порядок обчислення строків досудового розслідування у межах даного кримінального провадження, суд повинен керуватися і керується положеннями ст. 219 КПК України в редакції до Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України…» (далі Закон № 2147-VIII). Згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII його положення вводяться в дію лише через три місяці після набрання ним чинності, не мають зворотної дії в часі та застосовуються виключно до справ, по яким відомості про злочин внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. Враховуючи те, що Закон № 2147-VIII набув чинності 29 листопада 2017 року (публікація в газеті Голос України від 28 листопада 2017 року № 221-222), його положення введені в дію лише з 28 лютого 2018 року, тобто через три місяці після набрання чинності Законом № 2147-VIII, а тому не можуть бути застосовані до справ, за якими відомості про злочин, внесені в ЄРДР до 28 лютого 2018 року, як це має місце у даному випадку.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав скаргу № 4 (т. 3 а. 118-152) на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку повідомлення про підозру та на саме повідомлення про підозру, посилаючись на те, що протягом тривалого часу слідчий, прокурор не вживали заходів для належного повідомлення ОСОБА_12 про підозру, а сама вона через те є незаконною.

Колегія суддів, керуючись правилами ст. 303 КПК України, вважає вказану скаргу в частині оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо недотримання порядку повідомлення про підозру такою, що підлягає розгляду під час підготовчого провадження в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 303 КПК України.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру у випадку неможливості вручення в день його складання слідчим або прокурором, вручається у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень регламентовано главою 11 КПК України (ч. 3 ст. 111 КПК України).

Відтак, колегія суддів вважає законним вручення повідомлення про підозру електронною поштою (ч. 1 ст. 135 КПК України), як про це вказано в постанові слідчого від 13 липня 2018 року (т. 3 а. 9), але лише за умови належного підтвердження такого повідомлення (ч. 2 ст. 136 КПК України).

Разом з тим, до суду стороною обвинувачення не подано жодного доказу на підтвердження як здійснення повідомлення ОСОБА_12 про підозру електронною поштою, так і належного підтвердження такого повідомлення.

Відтак, твердження в постанові слідчого від 13 липня 2018 року про те, що повідомлення про підозру надіслано ПЛЄСКОВУ електронною поштою виявилися документально не підтвердженими.

Зі змісту самої підозри остання була вручена ОСОБА_13 лише 30 січня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів доводи скарги щодо недотримання слідчим, прокурором порядку повідомлення про підозру вважає обґрунтованими. Не вчинення дій, спрямованих на невідкладне повідомлення особі про підозру у розумні строки порушувало право ОСОБА_12 на захист.

Що стосується оскарження повідомлення про підозру, то така можливість вперше передбачена п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII, положення якого не можуть бути застосовані до справ, за якими відомості про злочин, внесені в ЄРДР до 28 лютого 2018 року (п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII), як це має місце у даному випадку і про що раніше вже було зроблено колегією суддів правовий висновок.

Відтак, в цій частині скарги належить відмовити в її задоволенні через відсутність в нього права на оскарження підозри.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав скаргу № 5 (т. 3 а. 153-176) на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку повідомлення про зміну підозри та на саме повідомлення про зміну підозри, посилаючись на те, що протягом тривалого часу слідчий, прокурор не вживали заходів для належного повідомлення ОСОБА_12 про зміну підозри, а сама вона через те є незаконною.

18 квітня 2019 року було складено повідомлення про зміну підозри ОСОБА_14 .

Твердження останнього про те, що він не набув статусу підозрюваного є надуманим і мотиви такого рішення вже наведені судом.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року (т. 3 а. 169) діям слідчого щодо недотримання порядку повідомлення про зміну підозри вже дана правова оцінка, остання відведена від здійснення досудового розслідування у межах даного кримінального провадження.

Зважаючи на ці дані, колегія суддів не вбачає підстав для дублювання судового рішення.

Що стосується оскарження повідомлення про підозру (зміни підозри), то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII не можуть бути застосовані до цієї справи, за якою відомості про злочин, внесені в ЄРДР до 28 лютого 2018 року (п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII), про що раніше вже було зроблено колегією суддів правовий висновок.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення цієї скарги обвинуваченого ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_7 подав скаргу № 6 (т. 3 а. 177-241) на бездіяльність прокурора щодо не визначення підслідності даного кримінального провадження, посилаючись на те, що протягом тривалого часу прокурори різних рівнів ігнорували клопотання сторони захисту про визначення підслідності чи зміну органу досудового розслідування.

Колегія суддів, керуючись правилами ст. 303 КПК України, вважає вказану скаргу такою, що підлягає розгляду під час підготовчого провадження в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з даних листування сторони захисту з органом досудового розслідування (т. 3 а. 210-224) попри численні звернення захисту про необхідність вирішення питання підслідності даного провадження, останні вирішувалися з істотними порушеннями і формально, що визнано у листі першого заступника прокурора м. Києва від 13 червня 2019 року (т. 3 а. 225).

Як вбачається з ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року (т. 3 а. 226-227) аналогічна скарга підозрюваного була задоволена також судом і покладено обов`язок на прокурора повторно розглянути клопотання з питань підслідності в межах даного провадження.

Як видно з супровідного листа та постанови прокурора від 11 червня 2019 року (т. 3 а. 229, 230) за результатами повторного розгляду клопотання сторони захисту про визначення підслідності було прийнято рішення але щодо іншого питання відсутність підстав для закриття провадження.

Згідно з супровідним листом та постановою прокурора від 24 червня 2019 року (т. 3 а. 240, 241) за результатами повторного розгляду клопотання сторони захисту про визначення підслідності було прийнято рішення про відмову в його задоволенні через закінчення досудового розслідування у межах даного кримінального провадження ще 18 квітня 2019 року, що підтверджується копіями відповідних повідомлень (т. 3 а. 234-236).

Як вбачається зі змісту обвинувального акта і це було встановлено Київським апеляційним судом в ухвалі від 02 жовтня 2019 року, постановленої за результатами розгляду клопотання прокурора про визначення підсудності даного провадження, досудовим розслідуванням місце вчинення злочинів не встановлено.

Згідно з імперативними вимогами ч. 3 ст. 218 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо. За відсутності даних про таке рішення прокурора місце проведення досудового розслідування вважається невизначеним, що прямо впливає на оцінку здобутих органом досудового розслідування доказів через призму його невизначеної у встановлений законом спосіб процесуальної компетенції.
Зважаючи на ці дані, колегія суддів вважає подану скаргу обґрунтованою, а тому визнає бездіяльність прокурора протиправною і такою, що порушило право на захист обвинуваченого, але питання допустимості доказів вирішується виключно під час судового розгляду (ст. 89 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_7 подав скаргу № 8 (т. 4) на бездіяльність слідчого, прокурора щодо неналежного розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_12 про перевірку доказів шляхом перехресного допиту, посилаючись на те, що протягом тривалого часу слідчі ігнорували аналогічне клопотання сторони захисту, а також не виконали з цього приводу рішення суду.

Колегія суддів, керуючись правилами ст. 303 КПК України, вважає вказану скаргу такою, що не підлягає розгляду під час підготовчого провадження, відтак не знаходить правових підстав для її задоволення.

Крім того, сторона захисту подала клопотання про допит свідків під час судового розгляду.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи самого клопотання, суд вважає, що вказане клопотання про допит свідків підлягає частковому задоволенню, а саме щодо допиту допитаних під час досудового розслідування свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В іншій частині вказане клопотання задоволенню не підлягає через те, що відсутні дані про допит під час досудового розслідування гр-н ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а необхідність у допиті працівників слідства та прокуратури відпала через вирішення судом всіх скарг обвинуваченого, інші доводи на користь допиту вказаних осіб стороною захисту не подані.

Крім того, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_20 подав клопотання про зняття арешту на квартиру АДРЕСА_2 та зняття заборони на розпорядження та користування даною квартирою, які були накладені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року, посилаючись на відсутність підстав для такого арешту, необхідність в якому відпала.

Прокурор, якого підтримав представник потерпілого, вважав вказане клопотання передчасним, крім права на користування житлом, яке суд дійсно може вирішити.

Сторона захисту підтримала заявлене клопотання третьої особи та просила його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження в частині, що стосується заявленого клопотання про скасування арешту, проаналізувавши доводи самого клопотання та вивчивши додані до нього документи у сукупності з документами наданими сторонами провадження, суд вважає, що вказане клопотання про зняття арешту має бути задоволено частково, виходячи з такого.

Згідно з ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , а також накладено заборону розпоряджатися та користуватися цією квартирою на час досудового розслідування та судового розгляду (т. 4).

Далі як вказується у заяві, аналогічне клопотання про скасування арешту вже було предметом судового розгляду, у його задоволенні було відмовлено, однак судового рішення з цього приводу не подано.

Перевірка доводів третьої особи щодо законності вказаних судових рішень не входить в компетенцію суду.

Перевірка обґрунтованості висунутого ОСОБА_14 обвинувачення та вагомості доказів з цього приводу виходить за межі повноважень суду на стадії підготовчого провадження.

Відтак, суд не знаходить на даному етапі достатніх підстав для задоволення вказаного клопотання в частині зняття арешту на квартиру АДРЕСА_2 та зняття заборони на розпорядження даною квартирою, які були накладені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року.

Натомість, зважаючи на строки досудового розслідування, строк (з 2017 по 2020 роки), протягом якого вказане житло має заборону на використання, суд вважає, що таке обмеження на даний час є надмірним і не відповідає принципу збалансованості між інтересами кримінального провадження та правами володільця вказаного житла.

Згідно з правилами ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом і має бути задоволено, якщо ці особи доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. При цьому, згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зняти заборону на користування квартирою АДРЕСА_2 , яка була накладена ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року.

В іншій частині належить відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 170, 174, 303, 314, 315, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва з обов`язковою участю прокурора на «27» травня 2020 року о 15 год. 40 хв.

Справу розглядати колегіально складом суду.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого, його захисників, повідомити представників потерпілого, участь яких визнати не обов`язковою.

Скарги № 1 та № 2 обвинуваченого ОСОБА_12 на постанови слідчого від 13 липня 2018 року та від 21 березня 2018 року про зупинення досудового розслідування у межах даного кримінального провадження та оголошення у розшук, визнання протиправними дії слідчого, прокурора, які ухвалили такі постанови, фактично не здійснювали розшуку, фальсифікували обставини нібито його ухилення від слідства та не надіслали копії оскаржуваних постанов стороні захисту задовольнити частково. Скарги обвинуваченого на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку направлення копії процесуального рішення про зупинення кримінального провадження задовольнити, визнати таку бездіяльність протиправною і такою, що порушило право на захист обвинуваченого, а в іншій частині - відмовити в їх задоволенні.

Скаргу № 3 обвинуваченого ОСОБА_12 на порушення строків досудового розслідування залишити без задоволення.

Скаргу № 4 обвинуваченого ОСОБА_12 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку повідомлення про підозру та на саме повідомлення про підозру задовольнити частково. Скаргу щодо недотримання слідчим, прокурором порядку повідомлення про підозру задовольнити, визнати таку бездіяльність протиправною і такою, що порушило право на захист обвинуваченого, а в іншій частині - відмовити в їх задоволенні.

Скаргу № 5 обвинуваченого ОСОБА_12 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо недотримання порядку повідомлення про зміну підозри та на саме повідомлення про зміну підозру залишити без задоволення.

Скаргу № 6 обвинуваченого ОСОБА_12 на бездіяльність прокурора щодо не визначення підслідності даного кримінального провадження задовольнити, визнати таку бездіяльність прокурора протиправною і такою, що порушило право на захист обвинуваченого.

Скаргу № 8 обвинуваченого ОСОБА_12 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо неналежного розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_12 про перевірку доказів шляхом перехресного допиту залишити без задоволення.

Клопотання сторони захисту про виклик свідків під час судового розгляду - задовольнити частково, здійснити судовий виклик свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а в іншій частині залишити без задоволення.

Клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_20 про зняття арешту на квартиру АДРЕСА_2 та зняття заборони на розпорядження та користування даною квартирою, які були накладені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року, - задовольнити частково, зняти накладену ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року заборону на користування квартирою АДРЕСА_2 , а в іншій частині залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ ОСОБА_21

ОСОБА_22

ОСОБА_23