печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року, -
ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що на виконанні Управління міжнародно-правового співробітництва та європейської інтеграції Генеральної прокуратури України перебувало клопотання Прокуратури міста Фердена, ФРН №822 AR 35427/16 про перейняття кримінального провадження на підставі принципу взаємності та відповідно до ст. 21 абз. 1 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959 року щодо, зокрема, ОСОБА_6 за обвинуваченням в участі у кримінальній організації.
30.11.2016 року, близько 07 години 00 хвилин, під квартиру ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з`явилися співробітники поліції ВПК в Полтавській області Слобожанського УКП ДКП НП України, Харківського спецпідрозділу КОРД, працівники Генеральної прокуратури України, Головного слідчого управління НП України та інших правоохоронних органів з метою проведення санкціонованого обшуку в квартирі відповідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року.
Зокрема, в процедурі обшуку відповідно до протоколу обшуку (копія протоколу додається) було вилучено наступні грошові кошти: 7 пачок грошових коштів доларів США номіналом 100 (сто) доларів США кожна: 1 уп. - номіналом 100 (сто) доларів США , загальною сумою 10 (десять тисяч) доларів США; 2 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, 3 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, 4 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, 5 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, 6 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, 7 уп. - купюри номіналом 100 (сто) доларів США 100 штук, (всього: грошові кошти на загальну суму 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США).
Варто зазначити, що вказані грошові кошти у 7 пачках на загальну суму: 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США, вилучені з квартири ОСОБА_6 , є власністю його матері ОСОБА_4 та є залишком від отриманої нею суми внаслідок продажу нерухомого майна.
Після продажу квартир ОСОБА_4 зберігала кошти в квартирі свого сина ОСОБА_6 , як єдиного чоловіка у сім`ї, оскільки боялася їх викрадення, та вважала, що у квартирі сина гроші будуть зберігатися надійно, що може бути безпосередньо підтверджене самим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Всі інші грошові кошти, вилучені під час обшуку відповідно до протоколу, є особистими збереженнями, належать ОСОБА_6 на праві приватної власності та були одержані законним шляхом від господарської діяльності як фізична особа-підприємець.

Заявник вказує, що слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на 72 750 доларів США, 1100 чеських крон, 2700 тайських бат, виявлених та вилучених 30.11.2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року по справі № 757/60110/16-к: клопотання слідчого було задоволено. Накладено арешт на майно, а саме: 72 750 доларів США, 1100 чеських крон, 2700 тайських бат, виявлених та вилучених 30.11.2016 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , шляхом заборони йому використовувати та розпоряджатися зазначеними кошами, із залишенням їх в ГСУ НП України та зберіганні в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року було накладено арешт на вищезазначені грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що у Головному слідчому Управлінні Національної поліції України на виконанні перебуває запит компетентних органів Федерації Республіки Нідержавнди за номером 822 ARAR5427/16 про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі за фактом комп`ютерного обману, відмиванням грошей та приховування майна здобутого злочинним шляхом.

Особа, що подала клопотання в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду клопотання повідомлялась належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Управління міжнародно-правового співробітництва та європейської інтеграції Генеральної прокуратури України перебувало клопотання Прокуратури міста Фердена, ФРН №822 AR 35427/16 про перейняття кримінального провадження на підставі принципу взаємності та відповідно до ст. 21 абз. 1 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959 року щодо, зокрема, ОСОБА_6 за обвинуваченням в участі у кримінальній організації.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/60110/16-к від 21.12.2016 задоволено клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 та накладено арешт, на все майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, а відтак з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність накладення арешту.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
За встановлених обставин слід дійти висновку, що вказане майно не має відношення до предмету досудового розслідування, тобто відсутні підстави вважати, що вказане майно містить ознаки речових доказів та як наслідок співвідносяться з предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, з чого вбачається, що дана версія органу досудового розслідування належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.
Наряду з вказаним, аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту, накладеного на речі які було вилучено під час обшуку, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, так як ОСОБА_4 не є підозрюваною в даному кримінальному провадженні, не має будь-якого процесуального статуту в ньому, а відтак, вилучення її майна та подальший арешт цих грошових коштів є безпідставним, не відповідає завданням кримінального провадження та порушує її право власності, оскільки походження грошових коштів, які належать заявнику підтверджуються договорами купівлі-продажу нерухомого майна, на суму понад 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США.
Слідчий суддя приймаючи до уваги ту обставину, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з підстав наведених вище.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року - задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі №757/60110/16-к на вилучене під час проведення обшуку 30.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти на загальну суму: 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1