УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/13361/19

Провадження № 1-кп/638/787/20

16.03.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження №0002968 від 30.07.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, без місця реєстрації, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -встановив:
30.08.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄДР 30.07.2019р. №0002968 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2019 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 26.01.2020 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 19.03.2020 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
Обвинувачений та захисник просили суд призначити більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, з огляду на те, що він раніше не судимий, обвинувальний акт не конкретизовано, сторона обвинувачення не довела ризики, не погоджуються з кваліфікацією, має хворого батька та надійні соціальні зв`язки.
Потерпілий клопотання прокурора підтримав та просив задовольнити.
Суд, вислухавши думки сторін з приводу заявлених клопотань дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційних доходів не має, наявні підстави вважати, що знаходячись на волі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приймаючи до уваги невідворотність покарання, яке загрожує останньому за скоєння тяжкого кримінального правопорушення, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Одночасно суддя вважає необхідним зазначити, що дійсно, відповідно до чисельних рішень ЄСПЛ, є неможливим продовження строку тримання особи під вартою на підставах, які не можна вважати достатніми. Після спливу певного часу судова влада зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою особи.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.
Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст. 331 КПК України, суд,
постановив:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 13-00 год. 14.05.2020 року.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Головуючий ОСОБА_1