Справа 688/1320/20
№ 1-кс/688/424/20
Ухвала
Іменем України

08 травня 2020 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника поліції ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 27 квітня 2020 року,
встановив:

06 травня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 27 квітня 2020 року про наявність в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ст.197-1 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що на початку квітня 2020 року ОСОБА_7 самовільно захопив, а саме переорав його приватизовану земельну ділянку площею 0,2079 га з кадастровим номером :01:001:0405, на якій знаходився його сінокос, чим наніс йому матеріальних збитків орієнтовно на 4000 грн. Однак, працівниками поліції у встановлений строк не розглянуто його звернення про вчинення кримінального правопорушення, не виконано приписи ч.1 ст.214 КПК України, що призвело до невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 27 квітня 2020 року про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України.
Скаржник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на мотиви такої.
Прокурор ОСОБА_3 та працівник поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення поданої скарги.
Заслухавши доводи скаржника, думку прокурора та працівника поліції, дослідивши матеріали скарги, матеріали перевірки за скаргою, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Згідно ст. 197-1 КК України слідує, що об`єктивна сторона цього злочину полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. При цьому самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах (наприклад, на підставі договору оренди). Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.
Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огороджуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.
Вказаний злочин є злочином з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Відповідно до п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України та п.п. 169.1.1 сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Тобто, згідно з Податковим кодексом в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Податкова соціальна пільга у 2020 році дорівнює 1051,00 грн., отже сума завданого збитку має бути не менша ніж 105100 грн. Отже, визначена скаржником сума у орієнтовному розмірі 4000 грн. є значно нижчою, ніж сума, необхідна для складу злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що факт самовільного захоплення вище зазначеної земельної ділянки не знайшов свого підтвердження, оскільки ОСОБА_6 не вчинив жодних дій у перешкоджанні власнику в доступі до земельної ділянки, також відсутній акт обстеження даної земельної ділянки, не надано точного розрахунку завданої матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та підпункту 1 розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06 квітня 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Скаржник вказав на те, що на його думку зазначені в скарзі дії підлягають кваліфікації за ст.197-1 КК України.
Однак, відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.
Окрім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 27 квітня 2020 року відмовити.

Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: