Справа №639/1765/20
Провадження №1-кс/639/736/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Новобаварського відділення Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000460 від 17.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварського відділення Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000460 від 17.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.
У провадженні СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000460 від 17.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила, що є директорок фірми «Евріка», що розташована за адресою: м. Харків, Полтавський шлях, 47/49. Зі слів ОСОБА_4 в металевій шафі, що знаходиться в підсобному приміщенні фірми вона зберігала грошові кошти у сумі 47500 доларів США, які їй належать.
Про те, що ОСОБА_4 зберігає грошові кошти на фірми знали її цивільний чоловік ОСОБА_5 та онука ОСОБА_6 , однак де саме лежать грошові кошти та точну суму знала тільки ОСОБА_6
16.03.2020 приблизно о 18:15 ОСОБА_4 закрила металеву шафу, в якій зберігались грошові кошти та вхідні двері приміщення фірми на замок та пішла додому. Приблизно о 02:00 17.03.2020 ОСОБА_6 почала дзвонити онукам ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_7 , 2001 р.н. та ОСОБА_8 , 2014 р.н., яким сказала, що ОСОБА_4 нібито погано себе почувала ввечері та просила їх прослідкувати, щоб ОСОБА_4 не виходила з квартири.
Приблизно об 11:10 17.03.2020 ОСОБА_4 прийшовши на фірму за адресою: АДРЕСА_1 , відкрила вхідні двері ключем та в підсобному приміщенні виявила, що двері шафи відчинені та в шафі були відсутні грошові кошти у сумі 47500 доларів США. Крім того під час допиту ОСОБА_4 зазначила, що в крадіжці вказаних грошових коштів підозрює свою онуку ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що тільки вона знала де знаходяться гроші та крім грошей з фірми нічого не зникло.
У зв`язку з чим, в період часу з 22:59 19.03.2020 по 20.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук під час якого вилучено грошові кошти: дві купюри номіналом по 20 гривень (№ ЮВ 5081892; № СЗ 3306546), одна купюра номіналом 5 гривень (№ ЮА8917108);одна купюра номіналом 200 гривень (№ КЄ1304063), які добровільно видала ОСОБА_6 , а також вилучено 100 доларів США (№ DВ46716264В); 12 купюр номіналом по 100 гривень (№ УЧ 6732996; № УД 1316988; № УД 1316990; № УД 1316989; № УС 8555737; № УЙ 9436083; № У Б 1458242; № УЕ 6680348; № УЛ 4817148; № УС 8555736; № УЙ 9436082; № УЙ 9436088); дві купюри номіналом по 50 гривень (№ ТИ 2665206; № ФИ-0614182); одна купюра номіналом 500 гривень (№ ВД2755447), які добровільно видав ОСОБА_9 .
На даний час власник вказаних грошових коштів не встановлений.
Постановою слідчого від 20.03.2020 вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000460 від 17.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
У зв`язку із викладеним, з метою встановлення обставин щодо вчинення кримінального правопорушення, осіб причетних до його вчинення, а також безпосереднього збереження речових доказів, є підстави для накладення арешту на нього, так як повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а з метою збереження речових доказів прокурор приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.
Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПЬС України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь- якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Отже, підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаних грошей, які мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КПК України.
Метою накладення арешту на вилучене майно є його збереження, оскільки, їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Згідно ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відтак, повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини по кримінальному провадженню, встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Тому звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що вказано у ст. 170 КПК України.
Прокурор надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив слідчого суддю його задовольнити.
Слідчий суддя, дослідивши документи та надані до суду матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Враховуючи викладене, на даний час існує реальна загроза зміни, знищення або відчуження зазначеного майна, тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим клопотання прокурора є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.98, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні за № 0000460 від 17.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, арешт на майно, вилучене в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: на, грошові кошти: дві купюри номіналом по 20 гривень (№ ЮВ 5081892; № СЗ 3306546), одна купюра номіналом 5 гривень (№ ЮА8917108); одна купюра номіналом 200 гривень (№ КЄ1304063), які добровільно видала ОСОБА_6 , а також 100 доларів США (№ DВ46716264В); 12 купюр номіналом по 100 гривень (№ УЧ 6732996; № УД 1316988; № УД 1316990; № УД 1316989; № УС 8555737; № УЙ 9436083; № УБ 1458242; № УЕ 6680348; № УЛ 4817148; № УС 8555736; № УЙ 9436082; № УЙ 9436088); дві купюри номіналом по 50 гривень (№ ТИ 2665206; № ФИ 0614182); одна купюра номіналом 500 гривень (№ ВД2755447), які добровільно видав ОСОБА_9 .
Зберігання вказаного майна доручити слідчому у кримінальному провадженні.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1