Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кс/644/2899/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2019 р. м. Харків

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 ,

про арешт майна у кримінальному провадженні №0003114 від 21.12.2019 року за ч.4 ст. 358 КК України , -

встановив:
Слідчий СВ Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження №0003114 від 21.12.2019 року у вигляді арешту транспортного засобу марки "Фольксваген Пасат", д/н НОМЕР_1 з VIN номером НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів клопотання та доданих до нього документів, Індустріальним ВП ГУНП України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003114 від 21.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
20.12.2019 року з 21 години 30 хвилин до 22 години 10 хвилин в межах зазначеного кримінального провадження проведено огляд міста події, об`єктом якого був транспортний засібмарки "Фольксваген Пасат", д/н НОМЕР_1 з VIN номером НОМЕР_2 , в ході якого було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Проте, клопотання про накладення арешту в т.ч. на вилучене в ході огляду майно, зареєстровано канцелярією суду 24.12.2019 року , в додатках до клопотання наявна копія квитанція про кур`єрську доставку, яка не завірена належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчим в клопотанні не зазначено , що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, не йдеться про можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. На підтвердження доводів клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчим не додано відповідних документів.

Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, не відображені у тексті клопотання.

У клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) слідчий просить застосувати в даному випадку. У клопотанні не вказано, чи це майно підлягає спеціальній конфіскації, чи воно є необхідним для забезпечення цивільного позову, стягнення отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Із клопотання слідчого не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, що давало б підстави визначити, хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

З доданих до клопотання документів вбачається, що власником автомобіля марки «Volkswagen Passat 1996 року випуску, синього кольору є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 . Фактичним володільцем та розпорядником вказаного майна є ОСОБА_5 , який користується вказаним автомобілем.

Всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.171 КПК України, слідчим у клопотанні не зазначено конкретних фактів чи доказів, що свідчать про володіння, користування, чи розпорядження третіми особами вилученим в ході огляду місця події майном, на яке слідчий просить накласти арешт.
При цьому зі місту клопотання та доданих матеріалів також не можливо встановити третю особу, якій належить вилучене в ході огляду майно.
Наведені обставини унеможливлюють розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості повідомити особу, яка є володільцем тимчасово вилученого майна про розгляд такого клопотання і таким чином забезпечити її право брати участь при розгляді клопотання.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання необхідно повернути прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003114 від 21.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1