Справа № 182/1278/20
Провадження № 1-кп/0182/804/2020
У Х В А Л А
Іменем України

03.04.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003434 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0003434 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілих та свідків по провадженню.

Обвинувачений відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого. Зазначив, що вина ОСОБА_5 не доведена, злочинів він не вчиняв та клопотання прокурора не обґрунтоване.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України віднесені до тяжкий злочинів. Крім того, згідно матеріалів обвинувального акту ОСОБА_5 неодноразово судимий, у тому числі і за скоєння тяжких злочинів, звільнився 23.08.2019р. по відбуттю строку покарання, за провадженням № 0003434 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину через чотири місяця після звільнення з місць позбавлення волі.
Вищезазначене свідчить, про неможливість ОСОБА_5 адаптуватись до нормального життя, про перетворення скоєння злочинів в основний спосіб заробітку та про відсутність в його оточенні осіб, які б могли вберегти його від вчинення злочинів.
З огляду на викладене суд вважає, що існує обґрунтований ризик того, що у разі обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він може вчинити нові, корисливі злочини, аналогічні тим, в скоєнні яких він обвинувачується.
Враховуючі покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання його винним в скоєнні злочинів, передбачених за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, суд вважає, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від суд з метою уникнення ним покарання.
В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Ніякий більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.
Суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити не більш ніж на 60 днів.

Враховуючі, що ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням насильства, суд не вбачає підстав для призначення застави.

Керуючись ст.314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання захисника відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 03.04.2020 року по 01.06.2020 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1