УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 листопада 2019 року,

-якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська ВК №72)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_6 у застосуванні до нього положень ст. 81 КК України.

Короткий зміст вимог заперечень на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник засудженого просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, заяву засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задоволено.

ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 8 місяців невідбутого строку покарання, призначеного йому на підставі вироку Арцизького районного суду Одеської області від 26.01.2017 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вказує, що ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» надала до Вознесенської місцевої прокуратури характеристику на ОСОБА_6 , згідно якої останній працевлаштован старшим днювальним відділення СПС, разом з тим відповідно до бухгалтерських даних, ОСОБА_6 не працевлаштований з січня 2019 року.

Зауважує, що згідно бухгалтерських документів, відсутні будь-які документи, підтверджуючі працевлаштування ОСОБА_6 старшим днювальним СПС ДУ «Вознесенська виправна колонія №72».

Звертає увагу, що приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково у відповідності до положень ст. 81 КК України, судом не в повному обсязі перевірено характеристику особи, а тому, з урахуванням положень ст. 81 КК України, на думку прокурора, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами справи.

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник засудженого вказує, що ОСОБА_6 , прибув до Вознесенської ВК №72 для відбування покарання без паспорта громадянина України та без довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. Після набуття чинності Закону України №2477-VIII від 03.07.2018р., яким були внесені зміни до законодавства України, в тому числі до КВК України, засуджений ОСОБА_6 не маючи офіційного документу, навіть за наявності бажання, не мав об`єктивної змоги укласти договір, як того вимагала оновлена редакція ч.1 ст. 118 КВК України.

Однак, маючи на меті продовжувати працювати на платній основі, засуджений 20.05.2019р. письмово звернувся до адміністрації установи з проханням оформити йому паспорт громадянина України та надав для цього свій письмовий дозвіл на зняття з його особистого рахунку коштів на оплату відповідних адміністративних послуг та банківської комісії. Оформлений таким чином на ім`я засудженого паспорт громадянина України дав останньому змогу на законних підставах долучитися до оплачуваної суспільно-корисної праці. А тому згідно до наказу начальника установи від 15.11.2019р. №98/ОД-19 засудженого ОСОБА_6 на підставі цивільно-правового договору з 15.11.2019р. прийнято на посаду прибиральника приміщення гуртожитку соціально-виховної та психологічної роботи, обов`язки якого він виконує і дотепер.

Зауважує, що прокурором не враховано, що звільнення ОСОБА_6 за наказом №15/ОЖ-180 від 07.02.2019р. про який йдеться в апеляційній скарзі, з посади прибиральника приміщення гуртожитку відбулося не за його власним бажанням, а внаслідок обставин, а саме зміни законодавства, які не залежали від волі засудженого.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 доклав свідомих і вольових зусиль з отримання паспорту громадянина України, що дало йому змогу реалізувати своє право на оплачувану суспільно-корисну працю, що має суттєве значення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

28 жовтня 2019 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.11.2019р. заяву засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задоволено. ОСОБА_6 , звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік 08 (вісім) місяців невідбутого строку покарання, призначеного йому на підставі вироку Арцизького районного суду Одеської області від 26.01.2017 року.

Задовольняючи заяву засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції врахував характеристику від 16.10.2019р., яка надана адміністрацією Вознесенської ВК №72, в якій вказано, що засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, має 8 заохочень, 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Працевлаштований старшим днювальним відділення СПС на загальних засадах. Постійно приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення, виконанні ремонтних робіт з поліпшення комунально-побутових умов відділення. Згідно ст.123 КВК України приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура та спорт». У скоєному злочині розкаюється; з рідними спілкується шляхом отримання посилок. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Та прийшов до висновку, що Засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку захисника та засудженого, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вироком Арцизького районного суду Одеської області 26.01.2017 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.289 КК України, ч.1, ч.4 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.05.2017 року зараховано в силу положення ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.11.2016 року по 18.05.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 26.11.2016 року, кінець строку 06.07.2021р., на час розгляду апеляційної скарги відбув більш як 2/3 строку покарання.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в Вознесенській ВК №72 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Так, задовольняючи заяву засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції вірно врахував характеристику від 16.10.2019р., яка надана адміністрацією Вознесенської ВК №72, в якій вказано, що засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, має 8 заохочень, 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Працевлаштований старшим днювальним відділення СПС на загальних засадах. Постійно приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення, виконанні ремонтних робіт з поліпшення комунально-побутових умов відділення. Згідно ст.123 КВК України приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура та спорт». У скоєному злочині розкаюється; з рідними спілкується шляхом отримання посилок. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний.

Зауваження прокурора про те, що судом першої інстанції жодним чином не перевірено та не підтверджено факт працевлаштування засудженого ОСОБА_6 , не відповідає дійсності. Так, в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 обґрунтовано зазначив, що після набуття чинності Закону України №2477-VIII від 03.07.2018р., яким були внесені зміни до законодавства України, в тому числі до КВК України, засуджений ОСОБА_6 не маючи офіційного документу, не мав об`єктивної змоги укласти договір, як того вимагала оновлена редакція ч.1 ст. 118 КВК України, при цьому пояснив, що останній прибув до Вознесенської ВК №72 для відбування покарання без паспорта громадянина України та без довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Крім того, захисник до заперечень надав копія відповіді ДУ «Вознесенська ВК №72» на його адвокатський запит, в якій зазначено, що протягом відбування покарання засуджений постійно залучався і наразі залучається до робіт на підставі ч.5 ст. 118 КВК України, зокрема до виконання ремонтних робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених. На день надання відповіді на адвокатський запит (19.11.2019р.) засуджений ОСОБА_6 не мав діючих стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання та залучався до суспільно корисної оплачуваної праці на підставі цивільно-правового договору. За наказом начальника установи від 15.11.2019р. №98-ОД-19 ОСОБА_6 прийнято на посаду прибиральника приміщення гуртожитку соціально-виховної та психологічної роботи.

Разом з тим, з ухвали суду першої інстанції вбачається, що присутні в судовому засіданні прокурор та представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» не заперечували проти умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання. Представник колонії зазначив, що засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому адміністрація колонії вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини в розумінні ст.81 КК України можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування невідбутої частини покарання, оскільки, вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про існування підстав для звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

За такого, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 листопада 2019 року, якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді