Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2348/19
№ провадження 1-кп/541/312/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно :

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмалик, Узбекистан, громадянина України, з базовою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 06.06.2005 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 76 КК України, до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України - 3 роки іспитового строку;
2) 28.04.2006 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71, ст. 76 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України - 3 роки іспитового строку;
3) 25.01.2008 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
4) 16.03.2018 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування на іспитовий строк - 3 роки.

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :
08.09.2019 о 23.32 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Миргород по вул. Гоголя навпроти багатоповерхового будинку № 139, поблизу однієї із громадських лавочок для відпочинку, що розташована навпроти аптеки «АПТЕКА НИЗЬКИХ Ц» за вищевказаною адресою, помітив припаркований велосипед.

Під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного особистого збагачення та мету наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, реалізовуючи свої злочинні наміри, шляхом вільного доступу з відкритої території поблизу аптеки викрав велосипед марки «Україна», з рамою сірого кольору, який не був належним чином примкнутий. Велосипед належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим велосипедом місце вчинення злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи ринкова вартість належного потерпілому ОСОБА_6 велосипеда марки «Україна», на момент вчинення кримінального , правопорушення, становить 800,00 грн.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків на суму 800,00 грн.

Свою вину в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав. Пояснив, що осінню 2019 року точного дня не пам`ятає, близько 24 години проходив в м. Миргороді поряд з приміщенням закладу «Космолот» та помітив біля лавочки належний потерпілому ОСОБА_6 велосипед марки «Україна», який впізнав, як такий, що належить потерпілому за зовнішніми ознаками, зокрема у ньому був у зелений колір викрашений багажник. Потерпілого знає тривалий час, близько 10 років, з ним спілкується, проживає недалеко від нього. Вирішив пожартувати над потерпілим і взяти його велосипед, тобто умислу на крадіжку чужого майна у нього не було. З велосипедом пішов до себе додому, а в подальшому залишив його у себе. Через один чи два дні до нього приїхали працівники поліції і він добровільно видав їм велосипед потерпілого. Жодних злочинів він не вчинював.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України підтверджується наступними доказами перевіреними судом.

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що у вересні 2019 року близько 23 години він залишивши належний йому велосипед марки «Україна» не примкнутим біля лавочки навпроти аптеки «Аптека низьких Ц» та пішов до приміщення «Космолот», де перебував близько однієї години. Вийшовши, виявив зникнення велосипеда, про що повідомив працівників поліції та написав заяву про викрадення належного йому майна. Через тиждень від працівників поліції дізнався про те, що крадіжку його велосипеда вчинив ОСОБА_5 . Він не дозволяв обвинуваченому брати належний йому велосипед, користуватися ним. Після крадіжки ОСОБА_5 до нього не звертався з приводу привернення майна. Вдома у нього ОСОБА_5 ніколи не був. Обвинуваченого він знає тривалий час, постійно його бачить. Свій велосипед впізнав по характерних ознаках, оскільки у ньому зварена рама, та окремі деталі велосипеда були ним пофарбовані в інший колір;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області з приводу крадіжки належного йому велосипеда 09.09.2019 року біля розважального закладу «Космолот»;

- заявою обвинуваченого ОСОБА_5 про добровільну видачу працівникам поліції велосипеда марки «Україна», який він взяв в ніч з 08.09.2019 року на 09.09.2019 року поряд із закладом «Космолот»;

- протоколом огляду вилученого велосипеда з фото таблицею до нього, в якому дається детальний огляд велосипеду марки «Україна» , зафіксовані його характерні ознаки, зокрема наявність зварювального шва на рамі, серійний номер;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, фото таблицею до нього, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання велосипедів, впізнав належний йому велосипед марки «Україна» за зовнішніми ознаками: чохол на сидінні зроблений із шапки чорного кольору, зварена рама, трубка до вилки пофарбована в зелений колір, щитки білого кольору;

- висновком товарознавчої експертизи, в якій дається ринкова вартість належного потерпілому велосипеда марки «Україна» з врахуванням проценту зносу;

- протоколом огляду відеозапису з камер відео спостереження та диском відеозапису з камер відео спостереження, що був переглянутий в судовому засіданні, на якому зафіксовано обвинуваченого ОСОБА_5 , який бере велосипед , сідає на нього та рухається в невідомому напрямку.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні крадіжки чужого майна, судом сприймається, як спосіб його захисту, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому суд виходить з наступного.

Стаття 185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна; вона охороняє право власності і забороняє вчиняти зазначені в ній дії . Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які відокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

ОСОБА_5 заволодів велосипедом в нічний час, при цьому він переконався у відсутності власника та сторонніх осіб, тобто його дії були таємними. Поведінка ОСОБА_5 після злочину, а саме те, що він не віддав велосипед власнику в той же день, чи наступного дня, що велосипед був у нього вилучений працівниками поліції, також свідчить про наявність у нього умислу саме на таємне викрадення чужого майна і ці дії в жодному випадку неможна сприйняти як жарт. Також суд приходить до такого переконання зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений за злочини корисливої направленості, тобто йому було достовірно відомо характер його дій.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати по ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні, а названа в обвинувальному акті пом`якшуюча обставина відшкодування збитків шляхом повернення викраденого майна -, судом при призначенні покарання не враховується. Оскільки велосипед був вилучений працівниками поліції у обвинуваченого і особисто ним це майно потерпілому не поверталося.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КПК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, кількість та вартість викраденого ним майна, відношення потерпілого до вчиненого злочину, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, новий злочин вчинив в період іспитового строку. Також судом враховується досудова доповідь Миргородського МРС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області зі змісту якої вбачається дуже високий ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення. Орган пробації дійшов висновку що виправлення ОСОБА_5 можливе виключно при здійсненні за ним цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За викладених обставин суд приходить до переконання, що міру покарання обвинувачений ОСОБА_5 повинен відбувати реально, не знаходячи підстав для застосування ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обирається покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до переконання про доцільність та необхідність обрати ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 вчинено злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, він не має роботи, сім`ї, тобто у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а отже, він може ухилитися від виконання вироку (ризик переховування).

Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376; 349 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання по ст. 185 ч.2 КК України у виді 3-х (трьох) місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначити остаточну міру покарання шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2018 року і вважати його засудженим до 5-ти (п`яти) років 3-х (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши його під варту негайно, із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 21 грудня 2019 року.
Речовий доказ по справі: велосипед марки «Україна», що перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Процесуальні витрати по справі в сумі 628,04 грн., (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки), які пов`язані із залученням експерта, стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_7