Справа № 333/5331/18
Провадження № 1-кп/333/72/20
УХВАЛА
Іменем України
10 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Комунарського районного суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурором ОСОБА_11 надано письмове клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на два місяці у зв`язку з тим, що закінчується двохмісячний строк тримання під вартою обвинуваченого та існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування клопотання зазначено наступне.
Прокурор вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також відсутністю стійких соціальних зв`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, зокрема, беручи до уваги те, що інкриміновані злочини обвинуваченому ОСОБА_7 поєднані із погрозою застосування насильства до обох потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням отриманих даних, які характеризують ОСОБА_7 , а саме відсутність місця роботи, постійного законного джерела доходу та схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а також аналізуючи факт скоєного ним даного кримінального правопорушення.
Крім того, прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, є ризик того, що останній добровільно не буде дотримуватися умов вказаних запобіжних заходів; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що обвинувачений не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 19 років, наявність вищевказаних ризиків та обставин, які свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Вказане клопотання підтримано ним у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання заперечує, вважає його необґрунтованим.
Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечує, просить обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 при розгляді цього клопотання покладалися на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Вимоги клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_7 обґрунтовані тим, що останній неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя 18.03.2019 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, який ухвалою колегії суддів було продовжено строком на 60 днів.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України, санкцією яких передбачено покарання до 3 років позбавлення волі та від 7 до 10 років із конфіскацією майна відповідно.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.
Те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, як вважає колегія суддів, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Проте, колегія суддів вважає, що на теперішній час не знайшов свого підтвердження ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки на цей час допитаний потерпілий ОСОБА_12 та всі свідки з боку обвинувачення, заявлені прокурором.
Таким чином, оскільки встановлено наявність двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також беручи до уваги відсутність на цей час даних про те, що з моменту обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу змінились обставини, що враховувалися при обранні, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою на теперішній час, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_7 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, то колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні цього клопотання з тих підстав, що не надано доказів на підтвердження стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_11 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, а саме до 08 серпня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Повний текст ухвали складено та підписано 10 червня 2020 року.
СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_13 ОСОБА_3