ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
третьої особи ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2019 року про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002086 від 20 грудня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2019 року клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002086 від 20 грудня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, задоволено повністю. Накладено арешт на вилучений в ході огляду 19 грудня 2019 року автомобіль KIA RIO р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом, а тому з метою його збереження, як речового доказу та подальшого у разі необхідності експертного дослідження для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, запобігання ризиками приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання та оскільки таке майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, є підстави для накладення арешту на таке майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається на помилковість висновків слідчого судді. ОСОБА_6 зауважує, що експертне дослідження у кримінальному провадженні вже проведено та судом досліджено. Поряд із цим, апелянт зазначає, що є законним набувачем транспортного засобу, втручання або зміна до номера кузову якого з 2014 року, після вторинної реєстрації у сервісному центрі МВС, не здійснювалось та не фіксувалось. Окрім цього, ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження викрадення автомобіля або знищення номера його кузову. На переконання апелянта, суд не надав належної оцінки цим обставинам та при вирішенні питання про арешт майна не визначив строк накладення обтяження. Серед іншого, ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина та двоє батьків, які інвалідами, а тому це й автомобіль необхідний їй для забезпечення особистого життя і осіб, які знаходяться на її утриманні.
Заслухавши суддю-доповідача, третьої особи та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя ухвалив рішення з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Так, клопотанням прокурора та долученими до нього матеріалами підтверджено, що Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002086 від 19 листопада 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту - автомобіля KIA RIO р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.
Доводи апелянта про законність набуття права власності на майно та відсутність доказів неправомірного заволодіння не заслуговують на увагу.
Так, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з матеріалів провадження, висновком експертного дослідження № 04/1249/21Д від 19 грудня 2019 року встановлено сліди втручання в місцях маркування транспортного засобу та органами досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР саме за фактом знищення, підробки або зміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, відповідальність за що передбачена ст. 290 КК України.
Таким чином, ці обставини підлягають перевірці під час досудового розслідування. В такому разі накладення арешту зможе попередити приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2019 року про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002086 від 20 грудня 2019 року, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4