КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002915 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Устимівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 04 жовтня 2019 року приблизно 10 годині перебуваючи за місцем спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , маючи намір на незаконне збагачення за рахунок чужого майна проник до двоповерхового гаражного приміщення, розташованого на території домоволодіння, по АДРЕСА_1 , вхідні двері до якого були зачинені на замок, а саме, достовірно знаючи, що у вказаному гаражному приміщенні, доступ до якого обмежила ОСОБА_9 , зберігаються належні їй два ноутбуки та маючи намір на їх викрадення, ОСОБА_6 піднявся по драбині, розташованій ззовні гаража, до другого поверху вказаного приміщення та проник всередину, де пошкодивши дерев`яну перегородку між поверхами, спустився на перший поверх та умисно, таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку ноутбука марки «Lenovo CELERON B815» чорного кольору та ноутбука марки «Lenovo CELERON N3350» чорного кольору, належних потерпілій ОСОБА_9 .
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , майнової шкоди на загальну суму 7475 гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його злочинних дій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року, в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати та увалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, призначив ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, хоча санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6 років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження № 0002915 та апеляційні доводи, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, колегією суддів не перевіряються.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України є слушними.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 6 (шести) років.
Отже, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повинен був врахувати вимоги закону та призначити останньому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, тобто не менше 3-х років та не більше 6 років позбавлення волі.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, що є нижче встановленої межі санкції вказаної статті.

Враховуючи, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відповідно до вимог ст. 420 КПК України підлягає скасуванню з постановленням, в цій частині, апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку, як прояв ставлення до вчиненого. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, але має дохід щомісячно на стихійних підробітках в межах 10000,00 гривень, а також постійне місце проживання та реєстрації. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів враховує щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, обставини справи в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 дають підстави суду апеляційної інстанції для призначення останньому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі.
При цьому, враховуючи відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, який щиро розкаявся, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, внаслідок яких, викрадене майно було повернуто потерпілій, колегія суддів приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України.
На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробування, з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3