У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 04.06.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26.11.2019 року.

Обвинувачений: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Миколаєва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений зазначає, що суд не взяв до уваги те,що він щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду, однак остання розписки йому не надала та обіцяла підтвердити зазначене в судовому засіданні.

Звертає увагу на те, що потерпіла не з`явилась в судові засіданні суду першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28 травня 2019 року, приблизно о 18.00, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку своєї родички ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , під час з`ясування з нею питань спадщини, побачив в приміщенні кухні на підвіконні планшет марки «Lenovo моделі А300-Н». Після чого, будучи незадоволеним результатом розмови, бажаючи спричинити ОСОБА_7 збиток, вирішив таємно викрасти вказаний планшет.
Відразу, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, оскільки мав не зняті та не погашені судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності, переслідуючи корисливий мотив, виходячи із будинку, повернувся до нього під надуманим приводом і таємно викрав планшет марки «Lenovo А-300Н», серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 1800 грн, із sim-карткою мобільного номеру НОМЕР_2 , вартістю 50 грн, з коштами на рахунку в сумі 120 грн.
Поклавши планшет до кишені своїх штанів вийшов з будинку та зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, спричинивши власниці ОСОБА_7 матеріальний збиток у сумі 1970 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Так, останній раз ОСОБА_5 засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2007 року за ч.1 ст.115 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Звільнений по відбуттю покарання 16 квітня 2019 року.

Однак, на шлях виправлення обвинувачений не став і знову менше ніж через два місяці після звільнення скоїв корисливий злочин.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується як особа, яка підтримує відносини з особами, які ведуть аморальний спосіб життя та схильні до вчинення правопорушень. Окрім того, зазначено, що обвинувачений ніде не працює та спроб працевлаштуватися не робить (а.п. 46) .

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася.

Хоча обвинувачений і зазначив в суді першої інстанції про те, що він щиро кається у вчиненому злочині, однак його поведінка, ставлення до вчиненого, вчинення злочину через кроткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, свідчить про те, що факт розкаяння обвинуваченого носить формальний характер.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано не визнав щире каяття обвинуваченого, обставиною, що пом`якшує покарання.

В зв`язку з викладеним, апеляційний суд, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства є неможливим, а отже відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. ст..69,75 КК України.

Також, є необґрунтованими твердження обвинуваченого про те, що потерпіла умисно не з`являлась в судове засідання суду першої інстанції.

Матеріали провадження свідчать про те, що потерпіла судом першої інстанції викликалась належним чином.

В матеріалах провадження міститься заява потерпілої ОСОБА_7 , в якій вона зазначає, що з`явитися в судове засідання не має можливості та просить розглядати провадження без неї (а.п. 11).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

За такого відсутні підстави для зміни вироку, про що просив апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26.11.2019р. відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: