Справа № 462/7726/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/413/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:

цією ухвалою клопотання прокурора ОСОБА_7 задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 14 травня 2020 року включно.
На цю ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить змінити йому запобіжних захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або визначити як альтернативний - заставу. Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує незаконністю оскаржуваної ухвали. Вважає, що прокурором не доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, або з`явились нові ризики. Щодо заявлених ризиків, вказує, що він не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не перебував у розшуку, а усі наявні у справі докази, речі і документи вже було досліджено у судовому засіданні. Також відсутній ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших осіб, оскільки у цьому кримінальному провадженні усі заявлені свідки та потерпілий були допитані у судовому засіданні. Крім цього, судом першої інстанції не було враховано, обставини , передбачені ст. 178 КПК України. Зокрема, наявність у нього постійного місця проживання та стан його здоров`я, який погіршився, відсутність заявленого цивільного позову. Покликається на те, що врахування при продовженні йому строку запобіжного заходу лише ступінь тяжкості вчиненого злочину суперечить практики Європейського суду.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила таку задоволити, думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги, з огляду на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дослідивши оскаржувану ухвалу суду, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку, раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, суд першої інстанції, окрім тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у випадку доведеності його вини, врахував дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , у тому числі і за злочини проти життя та здоров`я особи, не працює, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім цього, судом першої інстанції було враховано те, що на даний час у даному кримінальному провадженні не дослідженні до кінця всі докази (не проведений одночасний допит свідків у показах яких є розбіжності).
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наведені обставини дають підстави вважати, що існують процесуальні ризики, а саме те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до підставного переконання, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою без визначення розміру застави та неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Відтак, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, зокрема через стан його здоров`я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни обвинуваченому запобіжного заходу за наслідками апеляційного розгляду.

З урахування рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 та керуючись ст.ст.177, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :
ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4