ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4159/20 Головуючий в 1-й Інстанції: ОСОБА_1 Провадження №11-кп/819/578/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2020 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання задоволено та звільнено умовно-достроково від відбування покарання,-
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2020 року клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання задоволено. Засудженого ОСОБА_7 , умовно-достроково звільнено від відбування покарання строком на 11 місяців 25 днів.
Не погоджуючись з рішенням суду заступник прокурора Херсонської області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановивши нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого від подальшого відбування покарання відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що подане засудженим клопотання не підлягає задоволенню, оскільки адміністрацією установи не виконано обов`язків, визначених ч.3 ст. 154 КВК України. Вказує, що висновок суду, про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасним, а обставини, що стосуються особи засудженого свідчать про його суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Іншими учасниками судового провадження ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідь головуючого щодо суті поданої апеляційної скарги, вислухавши засудженого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, в судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення слід розцінювати як свого роду винагороду окремих засуджених за зразкову поведінку і ставлення до праці. Пасивна форма поведінки, що складається лише в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговує заохочень.
Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, утримуючись в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тричі заохочувався правами начальника слідчого ізолятору за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до виконання обов`язків чергового по камерному приміщенню, чим подає позитивний приклад іншим засудженим, має три подяки. На профілактичному обліку у психолога не перебуває. У відношенні до представників адміністрації поводив себе тактовно. Вимоги санітарії та особистої гігієни, а саме: зовнішній вигляд та спальне місце, утримує у належному санітарному стані. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень.

Саме на підставі вказаних даних суд прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені без повного дослідження всіх обставин справи. ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочину середньої тяжкості, натомість, судом першої інстанції при прийнятті рішення належним чином не досліджено матеріали справи засудженого, не надано оцінки доказам у їх сукупності, а висновок про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання зроблений без аналізу даних про поведінку засудженого, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора. Судом не з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці. В матеріалах справи відсутня інформація, що засуджений, відповідно до ст. 123, 126, 127 КВК України, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, вдосконалює професійно-технічні навички, самодіяльних організаціях засуджених та громадському житті. Судом не перевірено той факт, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки в матеріалах справи немає відомостей щодо його працевлаштування. Також, в матеріалах справи відсутні дані щодо вжиття засудженим заходів, спрямованих на відшкодування процесуальних витрат. З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що понесене засудженим покарання досягло мети, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України, є передчасним, зробленим без повного дослідження обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. Разом з цим, згідно зі ч. 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині. Частиною 4 ст. 107 КПК передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Так, відповідно до технічного запису судового засідання, суд 01.04.2020 року, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив резолютивну частину судового рішення, яка відсутня матеріалах справи. В той же час, в порушення вимог зазначених норм закону, проголошення повного тексту ухвали суду від 01.04.2020 року не фіксувалось за допомогою технічних засобів, довідка про нездійснення фіксації кримінального провадження технічними засобами відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України в матеріалах провадження відсутня. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги щодо повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та публічного проголошення судового рішення судом здійснені не були, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону. Враховуючи, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушив загальні засади кримінального провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснити апеляційний розгляд відповідно до ст. 405 КПК України згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції, а отже апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду щодо ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання має бути скасована, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції згідно зі ст.ст. 410, 411, ч.1 ст. 412, ст.415 КПК України. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути допущені порушення, зазначені в цій ухвалі, перевірити інші доводи апеляційної скарги, ретельно дослідити зібрані в провадженні докази з урахуванням позицій учасників процесу, дати їм належну оцінку в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності. Керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, 407, 409, 410, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити частково. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2020 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання задоволено та звільнено умовно-достроково від відбування покарання, скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / ОСОБА_4