КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2953/2020 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

16 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), яка полягає у не розгляді заяви від 02 грудня 2019 року та зобов`язання вчинити дії в рамках кримінального провадження № 0000865.

На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд його скарги іншим слідчим суддею.

Перевіривши апеляційну скаргу та вивчивши матеріали судового провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції 16 червня 2020 року, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав її учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України визначають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Отже, перелік судових рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не передбачають можливості окремого оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, окрім визначених у ч. 3 ст. 307 КПК України, і положення частин першої та другої статті 309 КПК України, які є більш загальними по відношенню до положень статті 307 КПК України і містять перелік судових рішень слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, але цей перелік також розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до ст. 309 КПК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, скарга ОСОБА_3 була подана до суду в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), яка полягає у не розгляді заяви від 02 грудня 2019 року та містила вимоги щодо зобов`язання вчинити дії в рамках кримінального провадження № 0000865, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва в межах своїх повноважень, за правилами ст. 306 КПК України розглянута по суті, з прийняттям рішення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України про відмову в її задоволенні, отже ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), яка полягає у не розгляді заяви від 02 грудня 2019 року та зобов`язання вчинити дії в рамках кримінального провадження № 0000865.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2