Справа № 699/106/20
Номер провадження № 1-кс/699/22/20
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

07.02.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області клопотання слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шендерівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 гр. України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 30 жовтня 2016 року, близько 23:00 години, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник до гаражного приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , через вхідні двері, які були незамкнені, без дозволу потерпілого не маючи ні дійсного, ні уявного права на керування чи розпорядженням автомобілем З АЗ-110206, 1992 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_8 , незаконно заволодів транспортним засобом, а саме викотив з гаражного приміщення автомобіль «ЗАЗ-110206», 1992 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № 8/872 від 26.12.2019 становить 11378,10 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а транспортним засобом розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 слідчим попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

30.11.2016 року вказане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 (а.с.7).

Органом досудового розслідування є Корсунь-Шевченківське відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

03.02.2020 року о 11.00 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (а.с.46-48).

04.02.2020 року слідчий СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи внесене клопотання тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, відповідно дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. В ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованому йому діяння. ОСОБА_4 являється особою молодого віку, та в ході досудового розслідування не здобуто будь-які дані, які вказували б на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу. В ході проведення досудового розслідування не було отримано будь-яких даних щодо наявності у підозрюваного утриманців (дружини, дітей, недієздатних родичів, тощо). ОСОБА_4 на даний час офіційно не працевлаштований, тобто стабільного джерела прибутків не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимий. ОСОБА_4 по місцю проживання ніде не працює, будучи потайним, небагатослівним в житті з односельцями, користується авторитетом серед ровесників, схильний до вчинення правопорушень, участі у громадському житті села не приймає, у вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин не замічений. В Городищенському районному судді Черкаської області на розгляді перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України (кримінальне правопорушення вчинене в 2016 році) та 30.10.2019 на адресу Корсунь-Шевченківського районного суду скеровано обвинувальний акт по ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого чи свідків, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У суді прокурор повністю підтримав внесене клопотання про обрання запобіжного заходу і просив суд його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у суді просив обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід домашній арешт. Свою позицію обгрунтовує тим, що підозрюваний визнає вину, ніяким чином не впливає на свідків. Тяжкість злочину не є єдиним критерієм під час обрання запобіжного заходу, а винуватість ОСОБА_4 за ст.ст. 121, 309 КК України не доведена в судах.

Підозрюваний ОСОБА_4 у суді підтримав думку адвоката, не заперечив свою причетність до інкримінованих органом досудового розслідування йому діянь, оскільки дійсно 30.11.2016 дійсно взяв автомобіль потерпілого щоб поїхати до дівчини. Постійно проживає за місцем реєстрації з матір`ю та батьком. Батько працює охоронником АФ «Корсунь», мати домогосподарка, а тому доходи сім`ї не зможуть покрити заставу.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали внесеного клопотання, вважаю, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та згідно п.9 ч.2 ст.131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Тримання під вартою, відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України, є запобіжним заходом, що застосовується під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурорач.4 ст.176 КПК України.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За нормами ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За нормами ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою - ч.3 ст.176 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Обставинами, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення є:

- протокол огляду місця події від 31.10.2016 з фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення територія домоволодіння гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 (а.с. 11-17);

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.12.2016 про обставини вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом (а.с. 19-21);

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12.12.2019 про обставини вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом (а.с.28-30);

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 12.12.2019 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.27);

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.12.2019 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 31);

- висновок автотоварознавчої експертизи №8/872 від 26.12.2019 відповідно до якої середня ринкова ціна автомобіля марки «ЗA3 110206», 1992 року випуску станом на 31.10.2016 становить 11378,10 гривень (а.с.32-35);

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 28.12.2019, відповідно до якого останній повідомив про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 41);

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 28.12.2019, відповідно до якого останній повідомив про відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.42).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, знищити, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - обґрунтована.

При дослідженні матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, в Городищенському районному судді Черкаської області на розгляді перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України (кримінальне правопорушення вчинене в 2016 році), та за ч.1 ст. 309 КК України, винуватість останнього на час розгляду даного клопотання у суді не доведено.

Згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району від 27.01.2020 № 03/02-01-35 ОСОБА_4 по місцю проживання ніде не працює. Будучи потайним, небагатослівним в житті з односельцями, користується авторитетом серед ровесників. Схильний до вчинення правопорушень. Участі у громадському житті села не приймає. У вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин не замічений (а.с.51).

На обліку у лікаря психіатра та нарколога Корсунь-Шевченківської ЦРЛ ОСОБА_4 не перебуває (а.с. 37).

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_4 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У зв*язку з викладеним вважаю, що в даному випадку прокурором у суді доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор. Разом з тим, слідчим суддею враховано, що підозрюваний є особою молодого віку, проживає разом з родиною, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що події, які слугували зверненню до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу були в минулому, пройшов тривалий час, за цей тривалий час відсутня системність вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.

Адвокатом в ході розгляду даного клопотання доведено, що відсутня необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби може забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 183, 184, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто по 06 квітня 2020 року включно, про що оголосити йому негайно під розписку.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не залишати місце свого постійного проживання, а саме с.Шендерівка Корсунь-Шевченківського району в період часу з 21 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин наступної доби;

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Корсунь-Шевченківського відділення поліції.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Корсунь-Шевченківського відділення поліції для організації виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1