ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3383/20 (1-кс/644/550/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1134/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Індустріального ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0002925 від 28.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Індустріального ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0002925 від 28.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України.
Стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 09 липня 2020 року та визначено суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040грн, при внесенні якої, ОСОБА_8 вирішено з-під варти звільнити і покласти на нього обов`язки передбачені пунктами 1,2,3,4,8,9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та вважає, що до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що судом не було враховано те, що сторона обвинувачення не надала належних доказів ухилення підозрюваного від явки до органу досудового розслідування та суду, підозрюваний має тісні соціальні зв`язки, а саме те, що він одружений, має постійне місце проживання у своєї рідної сестри ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Також судом не взято до уваги, що сторона захисту та підозрюваний клопотали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що повністю унеможливлює будь-який вплив та потерпілу та свідків, оскільки у підозрюваного не буде можливості з ними бачитись. Вважає, що доказів на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України стороною обвинувачення не надано, а також прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні.
В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року за відсутності прокурора та захисника ОСОБА_6 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Індустріального ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002925 від 28.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України.

28.04.2020 року ОСОБА_8 було доставлено до Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області де йому було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КК України.
28.04.2020 ОСОБА_8 був доставлений до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак останній з приміщення суду зник в невідомому напрямку, у зв`язку з чим клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 було прокурором відкликано.
12.05.2020 місце знаходження ОСОБА_8 встановлено і останній був доставлений до приміщення Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області
12.05.2020 року слідчий поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілої та до примусу певних дій, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відомості стосовно особи підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, останні рази:
- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.04.2010 за ч. 2 ст. 186 до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.10.2016 за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, з середньою освітою.
Слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він був неодноразово судимий, неодноразово скоював корисливі злочини, у тому числі, поєднані з насильством та знаходячись на волі знову можу вчинити нові злочини, так як останній на шлях виправлення не став, про що свідчить скоєння ним злочину під час іспитового строку, крім того може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він не з`являється до слідчого для проведення необхідних слідчих дій.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання.
Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ОСОБА_10 злочин та особу підозрюваного, вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 09 липня 2020 року.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором, слідчим та судом враховано дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, з середньою освітою та доведено достатньо підстав та ризиків вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, в період невідбутої частини покарання знов вчинив злочин, постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштований. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інший злочин або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою йому підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у злочині, вчиненому відносно життя та здоров`я фізичної особи, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень слідчого та підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальноїсправи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
Також судова колегія вважає слушними висновки суду про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені ч.І ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочину діяльність чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді