Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000052, внесеному до ЄРДР 07 березня 2019 року за ч. 2, 3 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 , 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 127, ч.2 ст.307, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 днів.
Строк дії ухвали встановлено до 09 год. 30 хв. 18 липня 2020 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.127 КК України, а саме те, що з грудня 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , виконуючи роль організатора в організованій злочинній групі, маючи єдиний злочинний умисел на незаконне швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями (алкогольною, наркотичною, ігровою, тощо), спільно з особами, які були залучені в якості виконавців в організованій групі, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 Огли, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та інших невстановлених досудовим слідством осіб, забезпечили діяльність громадської організації «Здорова Країна - Рівне», під впливом функціонування якої, за грошові кошти від родичів потерпілих осіб, за нібито проведення лікування від різного роду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, за що отримували щомісячну плату у розмірі від 5 до 12 тисяч гривень з однієї особи, забезпечували діяльність «Центрів реабілітації (Далі «Центрів»)», не маючи жодних дозвільних документів на даний вид господарської діяльності.

Реалізуючи злочинний умисел, забезпечували силове викрадання потерпілих та в подальшому незаконно поміщали у спеціально пристосовані приміщення за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , де утримували там проти їх волі, забезпечили цілодобовий нагляд за потерпілими, облаштування приміщень «Центрів» засобами для незаконного позбавлення волі людей, які не могли фізично залишити приміщення за власною волею, а для подолання таких спроб передбачалось впровадження системи відповідних примусових заходів та покарань. Для встановлення контролю за поведінкою потерпілих, їх залякування, застосовувалась система жорстких правил поведінки під час перебування в «Центрах» заснованих на відносинах субординації, підпорядкування, ізоляції від навколишнього світу, які забезпечуватимуться системою покарань, обмежень прав потерпілих, зокрема й тих, які мали ознаки катувань, примусово застосовувались покарання, психологічне та фізичне насильство щодо осіб, які не бажали перебувати в «Центрах» та підпорядковуватись вигаданій системі лікування від залежностей, а саме: примус до виконання принизливих дій перед іншими особами, які незаконно утримувались разом з потерпілими, зокрема у присіданні в кількості від 200 разів, носінні важких предметів, забороною курцям курити, примушуванню до написання однієї фрази або речення декілька тисяч разів, примушування до вживання невідомих таблеток, які викликали сонливість або різке погіршення стану здоров`я, а відмова від виконання яких тягнула в свою чергу до покарань у вигляді обмеження сну, відповідальність декількох осіб за дії одного та нанесення тілесних ушкоджень.

З метою максимально тривалого перебування осіб в «Центрах» передбачалось позбавлення утримуваних осіб доступу до інформації про події суспільного життя, можливості спілкуватися з людьми поза «Центром», що мало викликати в них страх перед навколишнім світом та реалізувалось шляхом відсутності телебачення, радіо, газет, доступу до мережі «Інтернет», примусовому вилученні особистих речей, грошових коштів та, зокрема, будь яких засобів зв`язку, в тому числі мобільних телефонів.

Водночас, розуміючи, що реалізація злочинного умислу не можлива без введення в оману членів сім`ї та близьких родичів потерпілих щодо умов перебування в «Центрах» та стану здоров`я утримуваних осіб було встановлено жорсткі обмеження побачень та телефонних розмов потерпілих з родичами та особистої присутності при таких розмовах чи побаченнях представників центрів. Крім того, задля уникнення притягнення до відповідальності учасники групи шляхом погроз в тому числі і заподіяння тілесних ушкоджень вимагали в залежних осіб, написання письмових розписок щодо добровільності поміщення їх до «Центрів» та подяки за проведене лікування, однак дані розписки не можуть свідчити про усвідомлену згоду особи на їх написання так як написані під примусом.

ОСОБА_6 , виконуючи роль консультанта та учасника «мотиваційної групи» в м. Рівне, особисто та під час спілкування з використанням мобільного зв`язку, забезпечував функціонування системи незаконного утримання людей, організовував доставку потерпілих осіб до місця розташування «Центрів», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих та їх охорону та самостійно здійснював такий нагляд; здійснював пошук осіб з залежностями, члени сім`ї чи близькі родичі яких мають змогу оплачувати їх утримання в «Центрах», повідомляв їм недостовірну інформацію щодо умов перебування, про що інформував організатора ОСОБА_9 ; повідомляв членам сім`ї та близьким родичам потерпілих неправдиву інформацію щодо умов перебування останніх в «Центрах» та їх стан здоров`я, переконуючи їх у необхідності продовження перебування потерпілих в «Центрах»; застосовував погрози та інше психологічне насильство до потерпілих; організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання, готування їжі та визначав конкретні види покарань та давав вказівки так званим консультантам та волонтерам щодо застосування до потерпілих покарань за відмову від праці; виконував інші вказівки ОСОБА_9 .

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року, ухвалити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що ризики, зазначені у клопотанні від 20.05.2020 року викладені формально та без належного обґрунтування. Додає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що 19 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 127 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних злочинів.

Прокурор та слідчий під розгляду справи в апеляційній інстанції вказали, що в обґрунтування запобіжного заходу покладається необхідність запобігати спробам ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_6 зареєстрований в м. Славута, Хмельницької області, на території Рівненської області проживає тимчасово, тобто постійного місця проживання не має, проживає сам, батьки та сестри перебувають за кордоном, у нього відсутнє джерело постійного доходу, не одружений, відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори продовження злочинної діяльності чи переховування від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з цим, не виключається той факт, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою ухилення від органів досудового розслідування та суду і уникнення покарання за скоєні кримінальні правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні.

За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та виключає собою можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, в ході апеляційного розгляду не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2020 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3