КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

26 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" клопотання прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
сторони захисту адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Під час розгляду матеріалів апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2020 року, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує на те, що у даному провадженні наявні докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним.

Зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким та усвідомлюючи неминучість покарання останній може умисно вчинити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Отже, з урахуванням наявних ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку цього клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника, які заперечували проти його задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0000288 від 23.07.2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначене покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

При цьому вироком ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування завданої майнової шкоди 6 546 грн. 90 коп.

Також вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат за проведені експертні дослідження в розмірі 943 грн. 06 коп. на користь держави та вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено на два місяці, із утриманням в ДУ "Київський слідчий ізолятор.

Під час судового розгляду суд відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі прибувати в судові засідання за викликом суду.

За змістом положень ст. 178 цього ж Кодексу при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини, зазначені в законі.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які. незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, колегія суддів з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України бере до уваги те, що він обвинувачуються у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, а ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшились, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого злочину, та дійшла висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, відповідно до вимог апеляційної скарги прокурора, в ній ставиться питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання та ухвалення нового вироку з призначенням більш суворого покарання.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів за оскаржуваним вироком, з метою попередження ризиків його переховування від суду чи вчинення іншого злочину, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, а також враховуючи ті обставини, що апеляційна скарга прокурора ще не розглянута по суті, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в ході апеляційного розгляду, на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати шістдесят діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 27 липня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 а й л о Т. М. Ю д е н к о