Провадження № 1-кп/947/262/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003513, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Мала Виска, Кіровоградської області, освіта середня, офіційно не працюючого, зі слів маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 89 КК України, не маючого судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 185 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись в магазині «Таврія В», який розташований в ТЦ «Вузівський» по вул. Люстдорфська дорога, 140/1 в м. Одесі, таємно викрав з полиць вказаного магазину майно, яке належить ТОВ «Таврія-В», а саме: чоловічі шорти «Елмер Стайл», вартістю 496 гривень 08 копійок; чоловічу футболку «Деф Гарсія Голд См» вартістю 283 гривні 50 копійок; чоловічу футболку «Імау 053002», вартістю 199 гривень; 2 пляшки напою «Рево», вартістю 21 гривня 92 копійки кожна. Загальна сума складає 1022 гривні 42 копійки. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний намір до кінця по причинам, що не залежали від його волі, так як з викраденим майном був затриманий співробітниками магазину на виході із нього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнавши себе винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 13.07.2015 року зайшов до магазину «Таврія В», який розташований в ТЦ «Вузівський», взяв дві футболки, шорти та дві пляшки «Рево» та пішов до виходу, де його затримали працівники магазину. Обвинувачений щиросердечно розкаявся у вчиненому злочину, просив його суворо не карати.

Встановивши, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження, з`ясувавши що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які не оспорюються сторонами, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналіз досліджених судом доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в своїй сукупності достатніми для постановлення вироку, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного, обставини справи та особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує, у відповідності зі ст.66 КК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, та активне сприяння у розкритті злочину.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується позитивно, представник потерпілого претензій до нього не має та просив призначити покарання на розсуд суду.
В зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів, призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 13.07.2015 року, та відповідно до ст.ст.12 і 49 ч.1 п.3 КПК України, строк давності складає 5 років з дня його вчинення.

Згідно до ухвали від 08.12.2015 року Київського районного суду м. Одеси, обвинувачений ОСОБА_4 був оголошений в розшук і провадження по справі було зупинено, 20.02.2020 року його місцезнаходження було встановлено, 30.06.2020 року провадження по справі було відновлено, в зв`язку з явкою його до суду.

У зв`язку з викладеним, зважаючи, що, відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа ухилилась від суду, суд вважає, що строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не сплив і він не може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Термін дії раніше обраного до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сплив.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати згідно зі ст. 124 КПК України відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази слід вважати повернутими за належністю представнику потерпілого.

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази чоловічі шорти, дві чоловічі футболки - вважати повернутими за належністю представнику потерпілого ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору.

Суддя ОСОБА_1