Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8521/17
Провадження № 1-кп/644/214/20
УХВАЛА
Іменем України
12 лютого 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005370 від 06.09.2017 року, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гнилиця Великобурлуцького району Харківської області, з середньою освітою, одруженого, працюючого у приватному порядку, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування посилався на те, що в кримінальному провадженні наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 з урахуванням суворості можливого покарання може переховуватись від суду, як встановлено під час досудового розслідування утриманням родини не займався, законних джерел отримання заробітку не мав, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки саме за місцем проживання обвинувачений виготовляв та зберігав наркотичні засоби, джерелом його доходу слугував збут наркотичних засобів, може вчинити тиск на свідків з метою схилення останніх змінити свої свідчення, під його впливом.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував зазначивши, що прокурором не доведено ризики, посилання на їх наявність є формальним, бездоказовим та необґрунтованим. На думку захисника клопотання прокурора не містить викладення обставин вчиненого злочину, посилання на статтю КК України за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, не містить вказівки на конкретні докази наявності зазначених ризиків та порушує принципи викладені у Конвенції про захист прав і основоположних свобод, численних рішеннях ЄСПЛ та рішенню Конституційного суду України.

Обвинувачений раніше не судимий, має сім`ю, опікується матір`ю, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, не має наміру переховуватись від суду, тому вважав за можливе змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Всі свідки у кримінальному провадженні допитані, що унеможливлює вчинення на них тиску.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та зазначив, що наркотичні засоби він не збував, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, матір якій надавав допомогу, на час затримання працював, стан його здоров`я за час перебування під вартою погіршився.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Підставою для обрання такої суворої міри запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілого чи свідка; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, строк дії раніше обраної міри запобіжного заходу спливає 16.02.2020 р.

Судом встановлено, що на момент затримання ОСОБА_4 проживав зі співмешканкою ОСОБА_6 , з якою разом вживав наркотичні засоби, постійного джерела до існування не мав, що у свою чергу дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі має можливість переховуватись від суду у зв`язку із відсутністю тісних соціальних зв`язків, чим буде перешкоджати розгляду кримінального провадження то суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому продовжує щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Крім цього, у рішенні по справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Враховуючи існування ризиків, суд продовжує для ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 178, 180, 183, 331, 369 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, а саме до 15 квітня 2020 року, тим самим відмовивши в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27).

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд.

Суддя: