ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/84/19 Номер провадження 11-кп/814/446/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000024, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм в ТОВ «КТК», раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом випробувального строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 05.10.2018 о 1 годині 40 хвилин, керуючи вантажним автомобілем марки «САЗ», модель 3507, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по території зерносушильного комплексу току №2 ТОВ «Чиста Криниця», що розташований за адресою: вул. Вишнева, 21, с. Кошманівка, Машівського району, Полтавської області та в цей час з метою осушки зерна кукурудзи, що знаходилося у кузові вище вказаного автомобіля, ОСОБА_7 порушуючи вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, у повній мірі не переконавшись, що позаду немає пішоходів або інших перешкод, яких водій ОСОБА_7 об`єктивно спроможний був виявити, не залучивши для допомоги іншу особу, виконуючи рух транспортного засобу заднім ходом, вчинив наїзд на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно наказу №253-к від 14.05.2018 року перебуваючи на посаді робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва ТОВ «Чиста Криниця», виконувала виробниче завдання з підмітання території поблизу завальних ям від зерна кукурудзи.

У результаті наїзду вантажного автомобіля на ОСОБА_10 , остання померла на місці та отримала наступні тілесні ушкодження: непрямий перелом груднини, прямі переломи ребер зліва: 1-8 побіля хребетній, 3-4, 7-10 по лопатковій з розривами плеври та міжреберних м`язів, прямі переломи 1-11 ребер на межі лопаткової та побіля хребетній лініями з права, не прямі переломи 4-7 ребер попереднє-пахвовій з права з крововиливами в м`які тканини, розрив обох легень, крововиливи в ліву плевральну в кількості 500 мл. та в праву 300 мл. порожнини у вигляді рідкої крові та згустків, підкапсульні розриви печінки, переломи остистих відростків 4-7 грудних хребців, оскольчатий перелом лівої лопатки, розриви крижово-клубового та лобкового зчленувань кісток тазу, переломи обох сідничних кісток, розрив промежини, косопоперечний перелом правої стегнової кістки з частковим відшаруванням шкіри, смугасті садна та синці на тулубі та правій нижній кінцівці, які згідно висновку експерта судово - медичної експертизи №94 (а) від 05.11.2018 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, а в даному випадку привели до смерті.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник в його інтересах адвокат ОСОБА_8 в апеляційних скаргах просять вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити та на підставі ч. 3 ст. 65, ст. 69 КК України призначити йому більш м`яке покарання, ніж це передбачено ч. 2 ст. 286 КК України без додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами. Просять на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання із застосуванням мінімального терміну іспитового строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України.

Зазначають, що судом не в повній мірі враховані дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він здійснює догляд за онкохворим дідусем, який є інвалідом, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, робота водієм є єдиним джерелом доходу сім`ї, його виключно позитивних характеристик з місця роботи і проживання, збігу інших обставин, як слід врахувати як пом`якшуючі покарання обставини на підставі ч. 2 ст. 66 КК України.

При цьому, суд помилково не визнав наведені дані як пом`якшуючі покарання обставини.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити апеляційні скарги з підстав у них наведених. Потерпілий ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення вимог апеляційних скарг та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційних скаргах не оскаржується. Через це колегія суддів не переглядає вирок щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про неврахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого, зокрема здійснення ним догляду за онкохворим дідусем, який є інвалідом, утримання двох неповнолітніх дітей дружини, позитивних характеристик та єдиного джерела доходу - робота водієм, збігу інших обставин та як наслідок помилкового незастосування положень ч. 2 ст. 66 та ст. 69 КК України, що потягло безпідставне призначення додаткового покарання колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі постанова Пленуму) вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У п. 3 постанови Пленуму зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі та надано суду можливість призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено право суду, а не його обов`язок врахувати інші обставини, не зазначені у частині першій як такі, що пом`якшують покарання.

Відповідно до роз`яснень в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 виконав вказані вимоги закону та роз`яснення, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, в тому числі й те, про що наголошено у апеляційних скаргах, а саме враховано наступне: ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, вперше вчинив злочин з необережності, офіційно працевлаштований, одружений, має вагітну дружину, здійснює догляд за хворим дідусем, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, висловив жаль з приводу того що сталося та приніс родичам загиблої вибачення, також суд врахував позицію потерпілого щодо можливості призначення покарання без реального його відбування та обґрунтовано дійшов висновку про призначення мінімальної міри покарання, визначеної ч. 2 ст. 286 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Саме наявність цих підстав у їхній сукупності з огляду на тяжкість вчиненого злочину та настання невідворотних, особливо тяжких, негативних наслідків у вигляді смерті особи, дали суду обґрунтовану підставу вважати про можливість виправлення обвинуваченого без відбування реальної міри покарання у місцях позбавлення волі.

При цьому місцевий суд дійшов правильного висновку, що враховані при призначенні покарання обставини, що характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують покарання, не є безумовною підставою для незастосування додаткового виду покарання.

Слід зазначити, що всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, яка вказує на необхідність визнання обставиною, що пом`якшує покарання - вчинення злочину внаслідок збігу інших обставин, захисником та обвинуваченим не вказується збіг яких саме обставин зумовив вчинення злочину винним. З огляду на це, колегія суддів позбавлена можливості оцінити наявність істотних для обвинуваченого чинників фізичного, матеріального чи морального характеру, що у своєму поєднанні негативно вплинули на основні сфери життя ОСОБА_7 та призвели до вчинення ним злочину. А отже така обставина не може бути врахована як така, що пом`якшує покарання.

Звертає увагу колегія суддів і на відсутність будь-яких доказів того, що керування автомобілем є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, адже матеріали кримінального провадження містять інформацію, що ОСОБА_7 має освіту слюсар з ремонту автомобілів, а тому цілком може працевлаштуватися на підприємстві за фахом.

Є безпідставними і доводи захисника та обвинуваченого про можливість застосування положень ст. 69 КК України з метою не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання, адже вказана норма закону застосовується лише у разі якщо додаткове покарання визначено як обов`язкове, а в даному випадку таке покарання не є обов`язковим і саме суду надано право вирішувати питання про його призначення чи не призначення.

Обговорюючи питання про можливість незастосування додаткового покарання щодо ОСОБА_7 , з огляду на доводи апеляційних скарг, колегія судді, окрім врахованого судом першої інстанції, виходить із встановленого судом факту грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху і як наслідок, настання невідворотних, особливо тяжких, негативних наслідків у вигляді смерті особи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік, а також правильно звільнив від відбування покарання не на мінімально можливий строк.

Такий комплекс обмежень прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, забезпечить досягненню виправної та превентивної мети покарання як заходу держаного примусу щодо винної особи, визначеної ст. 50 КК України.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційних скарг не встановлені.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4