Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1004/19
Провадження № 1-кп/935/98/20
ВИРОК
Іменем України

28 січня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів кримінальне провадження №0000303 від 25.05.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Торчин Коростишівського району Житомирської області, громадянки України, українки, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітніх дітей, 2007р.н. та 2013 р.н., депутатом та інвалідом не являється, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2019 близько 21 години ЗО хвилин поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відбувся словесний конфлікт. У ході вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, стоячи позаду потерпілої, ОСОБА_3 тримаючи в правій руці дерев`яну палицю, з якою вийшла з території свого домоволодіння, нанесла декілька ударів по тулубі останньої.
У подальшому потерпіла ОСОБА_5 , з метою уникнення ударів по тулубу, обернулась до ОСОБА_3 , обличчям, яке закрила обома руками від ударів.
У цей час ОСОБА_3 , тримаючи дерев`яну палицю у правій руці нанесла декілька ударів по руках потерпілої ОСОБА_5 , яка зробивши декілька кроків назад, впала сідницями на поверхню каменю.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, нанесла декілька ударів по голові, лівому та правому плечі, а також по руках потерпілої, якими вона закривала обличчя від нанесених ударів.
У подальшому потерпіла ОСОБА_5 підвелась на ноги та пішла у напрямку свого домоволодіння, при цьому ОСОБА_3 нанесла декілька ударів
дерев» яною палицею по спині потерпілої.
Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово- медичного експерта № 2037 від 25.06.2019, у потерпілої ОСОБА_5 виявлено: тілесні ушкодження у вигляді перелому дистальної частини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків; рани долоневої поверхні кисті; синці на обличчі, правій вушній раковині, правій верхній кінцівці, задній поверхні тулуба; садна правої верхньої кінцівки.
Ушкодження у вигляді вищевказаних синців, саден відноситься до легких тілесних ушкоджень, рани долоневої поверхні правої кисті до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді перелому дистанційної частини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.122КК України визнала частково, заперечує нанесення ударів по голові ОСОБА_5 , пояснила суду, що 03.05.2019 виявила викрадення потерпілою з її подвір`я тазу, за що дерев`яною палицею нанесла кілька ударів по рукам та по спині потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 03.05.2019 близько 21 год., перебуваючи на подвір`ї сусідки обвинуваченої, у хлопців, прізвищ яких не знає, придбала для власного користування за 40 грн. - таз. По дорозі до свого будинку її наздогнала обвинувачена, забрала з рук таз, схопила палицю, якою нанесла удари по голові, плечах, руках, спині, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Крім часткового визнання вини у вчиненні інкримінованого злочину, вина ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_6 , про те, що 03.05.2019 близько 21 год. на своєму подвір`ї чула голоси жінок, а через декілька хвилин прийшла ОСОБА_7 і пояснила, що ОСОБА_8 вкрала в неї таз, в зв`язку з чим між ними булла сварка. Нанесення тілесних ушкодженнь не бачила.

В судовому засіданні у порядку, встановленому ст.358 КПК України, досліджені документи:
-витяг з кримінального провадження №0000303, згідно якого 03.05.2019 між ОСОБА_5 та жінкою на ім`я ОСОБА_9 в с.Торчин Коростишівського району Житомирської області виник конфлікт під час якого ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 07.05.2019про конфлікт з сусідкою на ім`я ОСОБА_9 в с.Торчин Коростишівського району Житомирської області під час якого ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження .
- копія виписки №4520 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 про звернення до травматологічного пункту 05.05.2019 о 17.30 год.
- висновок експерта №2037 від 25.06.2019 про те, що у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому дистальної частини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків; рани долоневої поверхні правої кисті; синців на обличчі, правій вушній раковині, правій верхній кінцівці, задній поверхні тулубу; садна правої верхньої кінцівки. Дані тілесні ушкодження виникли від твердого тупого предмету не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак дозволяючи ідентифікувати їх контактуючу, слідоутворюючу, травмуючи поверхню, можливо за обставин та в термін вказаних в ухвалі слідчого судді. Ушкодження у вигляді вищевказаних синців, саден, відносяться до легких тілесних ушкоджень, рани долоневої поверхні правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді перелому дистальної частини лівої ліктьової кістки зі зміщенням відламків відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходиться по відношенню до особи, яка наносила удари в любому положенні, окрім того положення при якому ділянки тіла розташування тілесних ушкоджень були б недоступними для нанесення травмуючих дій. Виявлене тілесне ушкодження у вигляд перелому лівої кістки як вказано вище виникло від дії тупого предмета не залишивши в ньому будь-яких специфічних та характерних ознак дозволяючи ідентифікувати їх контактуючу, слідоутворюючу, травмуючу поверхню, та могло виникнути від дії любого тупого предмета із безчисленної множини їх в тому числі при нанесенні удару(ударів) дерев`яною палицею по руці.

- протокол огляду місця події від 21.06.2019 за участі потерпілої ОСОБА_5 , яка на місцевості пояснила та показала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень 03.05.2019 .

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.06.2019 з участю потерпілої ОСОБА_5 , яка розповіла про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень 03.05.2019.

- довідка про судимості ОСОБА_3 , згідно якої остання раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.
- характеристика, надана Торчинською сільською радою, згідно якої ОСОБА_3 характеризується посередньо.
- протокол проведення слідчого експерименту від 26.06.2019 з участю підозрюваної ОСОБА_3 , яка розповіла про обставини спричинення тілесних ушкоджень 03.05.2019 потерпілій ОСОБА_10

- висновок досудової доповіді Коростишівського районного сектору з питань пробації щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно якої має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства , вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та доцільне покладання на обвинувачену обов`язків відповідно ст.76 КК України.
У відповідності до вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Крім того, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.
Позиція обвинуваченої щодо визнання своєї винуватості частково, заперечення щодо нанесення ударів по голові, на думку суду, спрямована на ухилення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, оскільки суперечить встановленим в судовому засіданні обставинам справи.
Показання потерпілої суд вважає цілком логічними, переконливими та послідовними. Аналізуючи показання свідка ОСОБА_6 що в окремих деталях відтворює обставини вчинення обвинуваченою інкримінованого їй діяння, суд вважає їх правдивими й такими, що узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами.
Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Отже, в обґрунтування вироку, суд покладає показання потерпілої ОСОБА_10 , допитаного свідка, оскільки вони достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом її винуватість у умисних діях, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч.1 ст.122 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) («Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007), виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, а також дані, що характеризують особу обвинуваченої.
Так, ОСОБА_3 раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007р.н. та 2013 р.н., дитину-інваліда з дитинства, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнала частково, потерпіла не наполягає на суворому покаранні.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що її виправлення, попередження з її боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останній слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинувачену, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 та запобігання останньою нових злочинів, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, вона відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, відповідно зменшивши ймовірний тягар її утримання у місцях позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений .

Арешт на майно обвинуваченої не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, положеннями Постави ПВСУ №7 від 24.10.2003, враховуючи практику ЄСПЛ, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у виді 1(одного ) року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк 1(один) рік, якщо в період якого не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області на протязі тридцяти днів починаючи з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1