ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/637/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.119 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю потерпілої ОСОБА_9 , яка погодилася виступати сама, тобто без представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 12 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 12 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України закрито.

Витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 612,80 грн. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Цивільні позови ОСОБА_10 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_11 , а також потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, залишено без розгляду.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що з 2011 року ОСОБА_7 , зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , проживали у кв. АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_7 . Протягом їх спільного співмешкання, ОСОБА_12 зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя, на підґрунті чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникали сімейні сварки.
В ніч з 20.07.2013 р. на 21.07.2013 р., ОСОБА_12 не ночувала вдома. Повернувшись додому 21.07.2013 р., остання знаходилась в нетверезому стані. Вказана поведінка ОСОБА_12 обурила ОСОБА_7
21.07.2013 р. близько о 06.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись у нетверезому стані, разом з ОСОБА_12 зайшли до кв. АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 пішла до ванної кімнати, а ОСОБА_7 ліг спати. Близько 10.00 год., він прокинувся, та почав запитувати у ОСОБА_12 , де вона знаходилась у нічний час. ОСОБА_12 повідомила ОСОБА_7 , що ніч вона проводила з двома чоловіками, чим образила гідність ОСОБА_7 . На підґрунті відсутності вдома ОСОБА_12 в ніч з 20.07.2013 р. на 21.07.2013 р., між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, після якої близько 12.00 год., ОСОБА_7 вийшов з квартири на вулицю, де продовжив протягом дня вживати спиртні напої зі своїми знайомими.
В цей же день, близько 20.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повернувся до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де в цей час знаходилась його співмешканка ОСОБА_12 , з якою ОСОБА_7 продовжив з`ясовувати стосунки. Сімейна сварка між ними тривала, та близько 21.20 год., ОСОБА_7 діючи умисно, продовжуючи з`ясовувати стосунки з ОСОБА_12 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, підійшов до неї, в той час коли вона сиділа в кімнаті на дивані та знаходячись з лівого боку від ОСОБА_12 , наніс удари правою рукою їй по спині та в область голови зліва, після чого ОСОБА_12 підвилась з дивану та стала навпроти нього, намагаючись захиститися, прикриваючись від ударів руками. ОСОБА_7 продовжив наносити ОСОБА_12 множинні удари кулаками рук по верхнім кінцівкам ОСОБА_12 та по стегнам. Стоячи обличчям один до одного, під час спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , діючи по необережності у вигляді злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_12 від спричиненого ним удару, хоча повинен був та міг передбачити можливість падіння потерпілої та настання від цього суспільно-небезпечних наслідків у вигляді її смерті, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область носу потерпілої ОСОБА_12 , від якого вона впала на спину на підлогу, вдарившись потилицею та задньою частиною тулубу о підлогу. Після чого, ОСОБА_7 нагнувся та наніс два удари кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_12 .
Після цього, ОСОБА_7 , припинивши спричиняти ОСОБА_12 тілесні ушкодження, близько 21 години 30 хвилин 21.07.2013, залишивши ОСОБА_12 , вийшов з квартири, щоб заспокоїтись та припинити сварку, та побиття ОСОБА_12 .
В результаті нанесеного удару та послідуючого падіння потерпілої ОСОБА_12 з ударом потилицею та задньою частиною тулубу о підлогу, останній спричинено наступні тілесні ушкодження у вигляді :
- прямий перелом сьомого правого ребра по задній поверхні грудної клітини з правого боку по лопатковій лінії з крововиливами оточуючих м`яких тканин, який згідно п.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказів №6 МОЗ від 17.01.1995 року, має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як безпечний для життя, та такий що тягне за собою довготривалий розлад здоров`я на строк більше 21 дня.
- множинні синці обличчя (синець області біля лівого ока), синці обох плечей, передпліч та кістей, передньої поверхні грудної клітини, передньої та задньої поверхні лівого стегна, осадження і крововиливу правого колінного суглоба, по його передній поверхні, крововиливу близь розміщених м`яких тканин задньої поверхні грудної клітини в проекції остистих відростків 1,2,3 грудних хребців і в проекції остистих відростків 7,8,9, грудних хребців, а також 2,3,4 поперекових хребців, та садна носу, які згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказів №6 МОЗ від 17.01.1995 року, мають ознаки легких тілесних пошкоджень .
- перелом кісток носу, який згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказів №6 МОЗ від 17.01.1995 року, має ознаки легкого тілесного пошкодження, що тягне за собою короткочасний розлад здоров`я, на строк понад 14 днів і не більше 21 -го дня.
-закрита черепно - мозкова травма в вигляді крововиливів м`яких покривів голови, із сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливів під твердою мозковою оболонкою в області передньої, середньої та задньої черепних ямок з права, вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки потиличних часток обох півкуль мозочка з переходом на нижню базальну поверхню, по нижнім поверхням в вискових долях зправа і зліва, яка згідно п.п. 2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказів №6 МОЗ від 17.01.1995 року, має ознаки тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя, та перебуває в прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Черепно-мозкова травма, прямий перелом сьомого правого ребра по задній поверхні грудної клітини з правого боку по лопатковій лінії з крововиливами оточуючих м`яких тканин утворились від дії тупого твердого предмета з необмеженою діючою поверхнею, якій могла бути поверхня підлоги кімнати, могла виникнути, безпосередньо перед смертю, скоріш всього при падінні на площину з прискоренням під час спричинення первинної ударної дії сторонньою рукою в ділянку обличчя і подальшого удару о такий предмет, тобто підлога кімнати. На це вказують характер і локалізація ушкоджень, а саме, садно і перелом кісток носа, синець лівої окологлазничної області і обширний синець та набряк м`яких тканин потиличної області і масивний крововилив м`яких покровів голови з боку їх внутрішньої поверхні потиличної області, крововилив під оболонки і в тканину потиличних доль обох півкуль головного мозку. Враховуючи вищевикладене, ймовірніше, що ця закрита черепно-мозкова травма утворилася не менш ніж від двох ударних дій, перша ударна дія - в ділянку обличчя і друга - при ударі на площину( в даному випадку підлога кімнати).
Внаслідок отриманої закритої черепно - мозкової травми, 21.07.2013 р., в період часу з 21 години 20 хвилин по 21 годину 30 хвилин, настала смерть ОСОБА_12 .
Повернувшись додому 21.07.2013 р., близько 24.00 год., ОСОБА_7 побачив ОСОБА_12 лежачою на підлозі, обличчям до низу, став надавати ОСОБА_12 первинну медичну допомогу, але, усвідомлюючи, що він не в змозі їй допомогти самостійно, о 00.15 год. викликав бригаду швидкої медичної допомоги, приїзду якої дочекався, яка о 00.22 год. констатувала смерть ОСОБА_12 .
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 119 України, а саме вбивство, вчинене через необережність.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та переглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 з призначенням йому відповідного покарання.

Крім того, просить про задоволення її цивільного позову та про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди, оскільки у зв`язку з втратою доньки, вона втратила також підтримку та єдину годувальницю.

Вказує, що ОСОБА_7 у зв`язку з тяжкістю та цинічністю вчиненого кримінального правопорушення, заслуговує на більш суворе та справедливе покарання ніж звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Потерпіла ОСОБА_9 просила про задоволення її апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, та не вбачали підстав для зміни чи скасування ухали суду.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілої, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, ухвала в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої щодо безпідставності звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, то колегія суддів вважає, їх такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, яке ним скоєно у 2013 році.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Московського районного суду м.Харкова від 25.04.2014 року ОСОБА_7 визнано винним у чиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану їй моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.07.2014 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 задоволено частково, вирок Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2014 року відносно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд справи зі стадії попереднього розгляду у суді першої інстанції в тому ж суді в іншому складі суду.

Далі, вироком Московського районного суду м. Харкова від 30.12.2014 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 478 000 (чотириста сімдесят вісім) тисяч грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати у розмірі 612 грн. 80 коп. за проведення експертизи.
Долю речових доказів визначено відповідно до ст. 100 КПК України.
Вищевказаний вирок ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Після цього, вироком Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та із застосуванням положень ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 464000 (чотириста шістдесят чотири) тисячі гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати у розмірі 612 грн. 80 коп. за проведення експертизи.
Долю речових доказів визначено відповідно до ст. 100 КПК України.
Вказаний вирок в черговий раз скасовано ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В подальшому Московським районним судом м. Харкова 04 грудня 2018 року і було прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 5 років у разі вчинення злочину середньої тяжкості. Отже строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності сплив у 2018 році.

В судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого заявив клопотання, яке підтримав ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення останнього від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи, що відповідно до ст.12 КК України злочин за яким обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та той факт, що з моменту скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України минуло більше 5 років, колегія суддів вважає, що звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України, є таким, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.284 КПК України, яка вказує, що кримінальне провадження закривається судом - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не вважає також достатньо обґрунтованою вимогу апелянта щодо задоволення її цивільного позову, оскільки відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов лише у випадках коли ухвалюється обвинувальний вирок, або ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вирішення цивільного позову у разі закриття провадження по справі в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності законом не передбачено.

У даному випадку рішення суду першої інстанції щодо залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 є цілком виваженим та обґрунтованим, проте не позбавляє її права звернутись з позовом до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих обставин.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу потерпілої - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 12 2018 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу потерпілої, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4