Справа №478/566/20 пров. №1-в/478/113/2020
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
27 квітня 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого:
1) 03.03.2014 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки; ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.02.2015 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу; ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.07.2017 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців і 16 днів замінено на більш м`який вид покарання у виді обмеження волі на той же строк; ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.11.2017 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці і 7 днів;
2) 27.09.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, початок строку: 03.08.2018 року; кінець строку: 03.11.2022 року,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,
21 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в якому, просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Всудове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив його задовольнити.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_4 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Як передбачено ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
В силу приписів п.3 ч.4 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до роз`яснень п.п.2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Розглядаючи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.09.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 10.11.2018 року.
Станом на 27.04.2020 року відбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання складає 1 рік 8 місяців і 24 дні, не відбутий строк покарання складає 2 роки 6 місяців і 7 днів.
Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі, засуджений ОСОБА_4 в період відбування покарання має лише одне заохочення подяку (від 16.01.2020 року) (арк. особ. спр.25), стягнень не має.
Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.04.2020 року, засуджений ОСОБА_4 прибувши до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №2 та працевлаштований каменотесом з ручної обробки граніту, до роботи ставиться посередньо, не приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, за що має заохочення. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Встановлений режим утримання не порушує, стягнень не має. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує добре, завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: не конфліктний, цілеспрямований, спокійний, врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування, отриманням посилок, передач та особистих побачень. Зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
Матеріали судового провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 раніше судимий, а саме у 2014 році, при цьому відносно нього було застосовано ст.82 КК України, а саме замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді обмеження волі та в подальшому звільнено умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив і продовжував вчиняти злочини.
Крім того, слід зазначити, що на момент розгляду клопотання, тобто станом на 27.04.2020 року засуджений ОСОБА_4 не відбув двох третин строку призначеного покарання, що є однією з умов, передбачених п.3 ч.4 ст.82 КК України, для застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 не відбув двох третин строку призначеного покарання, фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, а тому відносно нього не можуть бути застосовані положення ст.82 КК України.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя