Справа № № 585/24/20
Номер провадження 1-кс/585/29/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

09 січня 2020 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Євдокименко, слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ромни скаргу захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на незаконне затримання, -

В С Т А Н О В И В :

9 січня 2020 року надійшла скарга захисників ОСОБА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в якій останні просять постановити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, що тримається під вартою незаконно та за відсутності законного судового рішення, що набрало законної сили. В обґрунтування скарги вказано, що 8 січня 2020 року слідчим слідчого відділення Роменського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 затримано ОСОБА_6 , про що складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. ОСОБА_6 та захисники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вважають затримання ОСОБА_6 незаконним, а тому звертаються зі скаргою в порядку ст.206 КПК України, виходячи з наступного. Право затриманого у будь-який час оскаржити в суді своє затримання гарантується ст. 29 Конституції України, яка втілює міжнародно-правовий стандарт, що міститься у п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - КЗПЛ): «кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним». На необхідність винесення судового рішення щодо законності затримання «без зволікань» постійно звертає увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). КПК України передбачає, що кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання (ч. 2 ст. 12 КПК України). Право підозрюваного вимагати перевірки обґрунтованості затримання передбачене й п. 6 ч. з ст. 42 КПК України, яка має значення загальної норми. Затримання ОСОБА_6 та оформлення протоколу затримання не відповідає вимогам КПК України та містить неправдиві та неповні відомості, а саме: на момент складання протоколу про затримання і до даного часу ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру, але в протоколі в незаконний спосіб зазначено про те, що ОСОБА_6 є підозрюваним. Згідно Витягу з ЄРДР від 08.01.2020 року вбачається, що кримінальне правопорушення інкриміноване ОСОБА_6 який є водієм автомобіля Опель Калібра, д.н.з. НОМЕР_1 та, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нібито вчинив виїзд за межі проїжджої частини та здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 08.01.2020 року за адресою: вул. Київська в с. Андріяшівка. Але, при цьому, час вчинення таких дій не визначено. Жодних доказів того, що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння на даний час не існує, як і не існує доказів того, що саме ОСОБА_6 вчинив виїзд за межі проїжджої частини дороги та здійснив наїзд на пішоходів. Тобто, затримання громадянина ОСОБА_6 відбулось з підстав передбачених ст. 208 КПК України, без визначення підстав такого затримання. Скаржники вважають, що вищевказане затримання відбулось з грубим порушення кримінального процесуального закону, оскільки суперечить вимогам ст. 208 КПК України, і протокол затримання від 08.01.2020 року складено всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки затримання відбулось не в приміщенні службового кабінету N 12 в адміністративному приміщенні Роменського відділу поліції ГУНП в Сумській області, а за місцем дорожньо-транспортної пригоди, а саме 08.01.2020 року близько 18 год. 00 хв., про що в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомив сам ОСОБА_6 , що саме з цього часу у нього зникла можливість вільно пересуватись та використовувати свої права та він був зобов`язаний перебувати постійно поруч з працівниками поліції. Тобто, в протоколі не вірно зазначено місце та час затримання, що є порушенням ст.209 КПК України. Також, під час затримання ОСОБА_6 працівниками Роменського відділу поліції було грубо порушено право на захист, оскільки всупереч ч. 4 ст. 213 КПК України та п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, слідчий повідомив Регіональний центр з надання безоплатноївторинної правової допомоги в Сумській області лише після 20. год. 00 хв. 08.01.2020 року - майже через дві години з часу фактичного затримання. Не відомо на якій підставі слідчий зробив висновок про те, що підставою затримання є ст. 208 КПК України, адже ОСОБА_6 не був затриманий під час вчинення злочину; не безпосередньо після вчинення злочину; очевидці та потерпілі не заявляли про ОСОБА_6 , як про особу, яка вчинила злочин; крім того на тілі, одязі чи місці події відсутні очевидні ознаки, що саме ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України. Скаржники вважають, що для того, щоб затримати ОСОБА_6 , орган досудового розслідування повинен був звернутися до слідчого судді з клопотання про затримання останнього на підставі ч. 1 ст. 207 КПК України, а тому ОСОБА_6 утримується в Роменському відділу поліції ГУ НП України в Сумській області необгрунтовано та незаконно. Тим більше, як вбачається з Витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення було внесено о 20 год. 11 хв., тобто в той час, як слідчим вже складався протокол про затримання та в порушення ст.209 КПК України про такі події не був повідомлений прокурор.
Захисник ОСОБА_4 підтримала обґрунтування вказані в скарзі, просила скаргу задоволити. Суду пояснила, до суду зі скаргою звернулися тому, що затримання ОСОБА_12 відбулося незаконно, вважають, що суд має перевірити законність затримання. 8 січня з нею зв`язався чоловік який повідомив, що потрібна правова допомога ОСОБА_6 . Вона прибула до Роменського ВП де слідчий ОСОБА_13 складала протокол про затримання особи. Вона намагалася запобігти порушенню норм чинного законодавства, проте слідчий сказала, що в даному провадженні в неї повноваження лише на затримання. Слід звернути увагу на ту обставину, що відомості в ЄРДР за даним фактом внесені майже одночасно зі складанням протоколу про затримання. При цьому, у протоколі вказано, що ОСОБА_6 є підозрюваним. Доказів про перебування ОСОБА_14 в стані сп`яніння не існує, доказів що він порушив ПДР і вчинив наїзд на пішоходів на сьогодні не існує і слідчим не вказані ці обставини як підстава затримання. Ніхто не вказував на ОСОБА_12 , що він є особою, яка вчинила злочин. Даних на місці пригоди про те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення не було здобуто ніяких. На цей час у ОСОБА_6 відсутній визначений процесуальний статус. Не зрозуміло чому слідчий зробила висновок що затримання має відбутися на підставі ст. 208 КПК України. Крім цього фактичне затримання ОСОБА_14 відбулося о 18 годині і не в кабінеті поліції, а в с. Андріяшівка на вул. Київська. Вважає що в зв`язку з цим права ОСОБА_14 грубо порушено в частині строку проведення слідчих дій, і зазначення часу затримання з тригодинним зміщенням є грубим порушенням прав особи. На час затримання навіть не було встановлено особу яка затримується, так як у слідчого не було будь-яких документів, що посвідчують особу. Про затримання особи слідчий не повідомляла прокурора.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав скаргу і просив задовлити. На запитання прокурора відмовився повідомляти про те чи є він учасником ДТП. В нього немає даних які б він міг повідомити суду про те, що в час коли були ті події він був десь в іншому місті. При складанні протоколу в нього при собі не було ніяких документів, які посвідчують особу. Посвідчення водія в нього було в автомобілі. Причетність до тих подій він не заперечує.

Слідчий заперечував проти задоволення скарги. Суду повідомив, що 8 січня ОСОБА_6 , керуючи автомобілем в с. Андріяшівка перетнув суцільну лінію розмітки, виїхав на зустрічну смугу, після чого виїхав на узбіччя дороги, де наїхав на двох пішоходів. При огляді місця пригоди ОСОБА_14 не заперечував причетність до тих подій. На місці події було багато свідків які підтверджували, що автомобілем керував саме ОСОБА_15 . Сам ОСОБА_15 не заперечував проти того, що він керував автомобілем. Слід гальмування на місці ДТП становить близько 40 метрів. З показів очевидців автомобіль, яким керував ОСОБА_14 рухався зі швидкістю близько 100 км/год. При огляді місця події від ОСОБА_12 відчувався запах спиртного. При продуванні у прилад Драгер, підтвердилася наявність стану сп`яніння у ОСОБА_16 . Прокурора повідомляли про затримання, на місце події виїздив заступник керівника Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_17 і з ним узгоджувалося питання про затримання ОСОБА_16 . На сьогодні вони готують підозру і клопотання про затримання ОСОБА_6 . Фактичне затримання ОСОБА_12 відбулося можливо трішки раніше ніж вказано у протоколі, тому що було ще витрачено хвилин 20 на дорогу з с. Андріяшівка до райвідділу. Про обставини події пояснювали свідки, зокрема ОСОБА_18 , крім цього зафіксовані сліди ДТП і встановлені обставин свідчить про причетність ОСОБА_12 до ДТП. ОСОБА_14 доставили до медичної установи де проводили дослідження за допомогою приладу та лабораторних досліджень. Висновок ще не готовий, тому що потрібен час. В с. Андріяшівка ОСОБА_19 не проводили огляд на стан сп`яніння. Він був у складі групи яка виїздила на місце ДТП. Вони застали ОСОБА_12 безпосередньо на місці вчинення злочину. Слідчий ОСОБА_20 при складанні протоколу затриманні мала свідоцтво про право керування транспортним засобом. Крім цього малося водійське посвідчення ОСОБА_21 . Копії документів є в матеріалах кримінального провадження. На ОСОБА_14 і на його одязі слідів злочину не було. На місці події були люди які вказували на ОСОБА_15 як на особу яка вчинила ДТП. На сьогодні очевидці ДТП є, там стояв автомобіль, але їх не опитано. Як повідомили патрульні, які прибули перед слідчою групою, ОСОБА_14 сам надав документи на автомобіль. До цього часу не звернулися до суду для обрання запобіжного заходу тому що не вручено підозру.

Прокурор вважав, що підстав для задоволення скарги немає, оскільки мається достатньо даних вважати що саме ОСОБА_6 причетний до вчинення злочину. Крім цього сам потерпілий вказав на ОСОБА_6 , що саме він вчинив наїзд. Таких порушень при складанні протоколу, які б тягли визнання затримання ОСОБА_6 незаконним не має.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 8 січня 2020 року, о 20 годині 11 хвилин, внесені відомості про ДТП, яке відбулося 8 січня 2020 року в с. Андріяшівка за участю водія ОСОБА_6 , який допустив наїзд на пішоходів внаслідок чого один з пішоходів помер, а інший доставлений у лікарню.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину який складено 8 січня 2020 року, в період часу з 20 години 55 хвилин до 22 години 27 хвилин, затриманим є ОСОБА_6 . Присутніми при затриманні були поняті, слідча дія відбувалася за участю захисників. Підставами затримання в протоколі вказано : 1) якщо особу застали під час вчинення злочину, 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину оцевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. З протоколу вбачається що ОСОБА_6 при затримані були роз`яснення права, про його затримання повідомлено його близьких. Крім цього в протоколі викладені заперечення захисників з зазначенням того, що вони будуть оскаржувати такі дії до суду.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дай чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1-2,4-5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3)якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Відповідно частин 2,3,5 статті 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Частина 1 статті 303 КПК визначає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які мажуть бути оскаржені на досудовому провадженні. При цьому ч. 2 ст. 303 КПК України передбачає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
В даному випадку, вирішуючи скаргу по суті суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки твердження захисників спростовуються встановленим при розгляді скарги обставини, а саме: мається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 причетний до ДТП, яке відбулося 8 січня 2020 року в с.Андріяшівка, на що вказував сам потерпілий та свідки, в судовому засіданні не спростував і сам ОСОБА_6 ; особу ОСОБА_6 орган досудового розслідування встановив з водійського посвідчення; строк протягом якого затримана особа має бути доставлена до слідчого судді не сплив; питання щодо вказівки невірного часу затримання в протоколі має бути вирішено при розгляді клопотання про запобіжний захід; процесуальний статус особи визначений ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 є підозрюваним з моменту затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже суд вважає, що слідчим та прокурором доведено: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Керуючись ст. 206 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на незаконне затримання відмовити.

Слідчий суддя підпис...

Копія вірна:

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1