ЄУН № 336/2726/20
пр. № 1-кс/336/4356/2020
УХВАЛА
Іменем України
05 червня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001420 від 29.05.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючої, підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 2 КК України -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчих Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001420 від 29.05.2020 року за ст. 115 ч. 2 п. 2 КК України, за яким ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 29.05.2020 року приблизно о 10.00 годині, надаючи послуги няні та перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , передбачаючи можливість настання наслідків у виді смерті малолітньої дитини, взяла рушник, обгорнутий простирадлом, та обмотала його навколо обличчя та шиї малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закривши в такий спосіб обличчя дитини. Усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_10 через малолітній вік останньої, та неможливість у зв`язку із цим самостійно вивільнити органи дихання, ОСОБА_5 віднесла ОСОБА_10 до спальні де, поклавши на ліжко, залишила саму, свідомо припускаючи настання смерті дитини. В результаті дій ОСОБА_5 настала смерть ОСОБА_10 внаслідок закриття просвітів дихальних шляхів шлунковим вмістом.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані за ст. 115 ч. 2 п. 2 КК України, як умисне вбивство малолітньої дитини.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вказуючи, що підозрювана ОСОБА_5 офіційно не працює, може вжити заходів для переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість злочину, у скоєнні якого її підозрюється, та можливе очікуване покарання. Крім того, слідчий вказував, що після смерті малолітньої ОСОБА_10 підозрювана вжила заходів щодо приховування речових доказів у кримінальному провадженні, а саме викинула ті предмети, з яких зробила валик (бандаж) або подушку, що поклала на обличчя дитини та зав`язала, а також постільну білизну, на якій було знайдено труп ОСОБА_10 , з ймовірними слідами блювоти. Також слідчий наполягав, що єдиним дорослим очевидцем подій того дня була донька ОСОБА_5 ОСОБА_11 , з якою підозрювана мешкає разом, що може потягти вплив на вказаного свідка.

Прокурор підтримала клопотання, вказуючи, що зібраними на цей час доказами підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вбивстві малолітньої ОСОБА_10 , а саме протоколами допиту потерпілої, свідків, лікарським висновком та матеріалами відеозапису з камери відеоспостереження у квартирі ОСОБА_5 .

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання слідчого, вказуючи, що, на їх переконання, ОСОБА_5 вбила їх малолітню доньку, оскільки перекрила останній дихальні шляхи та залишила її без нагляду, а потім не надала своєчасної допомоги, що призвело до смерті дитини. Потерпілий ОСОБА_8 стверджував, що того дня він бачив у квартирі підозрюваної планшет, на якому зберігались відеозаписи з камери відеоспостереження, та які ОСОБА_5 при цьому видаляла, чим, на думку потерпілого, намагалась позбутись доказів своїх дій щодо дитини. В ході обшуку зазначеного планшету не знайшли. Також потерпілий вказував, що після подій, коли тіло доньки забрали, донька підозрюваної викинула якісь речі на смітник.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи, що ОСОБА_5 грубо поводилась з дітьми, що перебували під її наглядом, незважаючи на те, що у ОСОБА_10 була блювота, ОСОБА_5 накрила обличчя останньої подушкою та міцно прив`язала її, чим перекрила дитині дихальні шляхи, після чого покинула її без нагляду, та навіть коли молодша донька ОСОБА_5 сповістила матір про те, що дитині стало гірше, ОСОБА_5 лише за кілька хвилин пішла перевіряти стан дитини, а після цього не намагалась надати останній первісну допомогу. Поведінка підозрюваної, на думку представника потерпілих, свідчить про відсутність у неї жалю з приводу загибелі дитини, а її дії були направлені виключно на знищення доказів скоєного злочину. На переконання представника потерпілого, слідству лише випадково вдалось відновити відеозаписи з камери відеоспостереження, які підозрювана намагалась знищити.

Підозрювана ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та обрання їй будь-якого запобіжного заходу, вказуючи, що жодних протиправних дій відносно ОСОБА_10 не вчиняла. Дійсно у зв?язку з тим, що ОСОБА_10 мала певні проблеми із ногами, внаслідок чого невпевнено ходила, з метою її убезпечення, ОСОБА_5 звернула з рушника валик, який обгорнула пелюшкою, та останній обгорнула навколо шиї дитини, щоб остання у разі падіння не травмувала шию та підборіддя. За твердженнями ОСОБА_5 вказане приладдя, так званий бандаж, широко використовується у педіатрії та застосовується до дітей, які мають певні неврологічні проблеми або існує ризик падіння та травмування, цей бандаж не перекриває дихальних шляхів або обличчя дитини. Підозрювана стверджувала, що коли ОСОБА_7 привела дитину до неї, ОСОБА_5 не хотіла за дитиною доглядати, але потерпіла її вмовила. ОСОБА_10 була недоглянута, мала подразнення в області геніталій, її нудило, але блювоти не було, вона лише зригувала. Оскільки ОСОБА_10 капризувала, з метою від`єднання дівчинки від інших дітей, зокрема від хлопчика, який її перед цим вкусив, ОСОБА_5 віднесла ОСОБА_10 до сусідньої кімнати, де дитина заспокоїлась, а потім заснула, а ОСОБА_5 її час від часу відвідувала. Одразу як вона зрозуміла, що дитину знудило, ОСОБА_5 помила її, а коли зрозуміла, що дитина втратила свідомість, почала надавати першу невідкладну допомогу, роблячи штучне дихання та проводячи непрямий масаж серця, а також закликала доньку викликати швидку медичну допомогу. Вважає, що ОСОБА_10 померла внаслідок нещасного випадку та у її діях жодних порушень чинного законодавства немає.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказував, що смерть ОСОБА_10 є наслідком нещасного випадку, про що чітко вказано у лікарському свідоцтві про смерть, будь-яких протиправних дій ОСОБА_5 відносно дитини не вчиняла, а навпаки намагалась убезпечити її під час перебування у квартирі, а потім надавала невідкладну допомогу, викликала швидку медичну допомогу. Вказуючи на відсутність обґрунтованої підозри, просив відмовити у задоволенні клопотання та не обирати ОСОБА_5 будь-який запобіжний захід.

Слідчим суддею за клопотанням сторони обвинувачення, потерпілих та їх представника, а також сторони захисту досліджені копію протоколів допиту потерпілої ОСОБА_7 первісного та додаткового, протокол огляду місця події від 29.05.2020 року, який проведений з письмового дозволу ОСОБА_5 , в ході якого були вилучені картка пам?яті з відеозаписами, мобільний телефон та дитячий боді рожевого кольору.

Також судом в закритій частині судового засідання досліджено відеозапис з камери відеоспостереження, на якому можна побачити (файл 18.avi) час 9.32, що ОСОБА_5 бере щось на кшталт подушки або згорнутого рушника, обгорнуте тканиною з довгими кінцями, яким затуляє обличчя ОСОБА_10 , огортає голову дитини на потилиці навхрест та міцно зав?язує кінці поверх цієї речі, притискаючи до обличчя дитини, в роті якої знаходилась соска.

На відео чітко можна побачити, що вказаний предмет затуляє обличчя дитини, в тому числі рот та ніс.

Далі ОСОБА_5 виносить ОСОБА_10 за межі видимості камери та залишає її на певний час.

Під час цієї процедури можна чути голосний та майже безперервний дитячий крик.

На файлі 13.avi час відеокамери 14.55 молодша донька ОСОБА_5 , виходячи з кімнати, куди ОСОБА_5 перед цим віднесла ОСОБА_10 , вказує ОСОБА_5 : «Она как мертвая. Почти как не дышит.».

Однак, ОСОБА_5 на таке повідомлення доньки не реагує, вони продовжують спілкуватись на сторонні теми.

Лише за кілька хвилин ОСОБА_5 прямує до приміщення, де перебуває ОСОБА_10 , а за дві хвилини кличе свою старшу доньку. За кілька секунд до ванної кімнати прямує старша донька ОСОБА_5 , а потім і сама підозрювана із ОСОБА_10 , а за декілька секунд ОСОБА_5 наказує доньці викликати швидку медичну допомогу, але потім зупиняє її. Далі з ванної кімнати чути вигук старшої доньки підозрюваної «Посадят, мам, пожалуйста. Боже».

За декілька хвилин ОСОБА_5 вказує усім дітям вийти на балкон.

Лише о 15.05 за часом відеозапису донька ОСОБА_5 викликає швидку медичну допомогу та повідомляє про асфіксію у дитини. Під час виклику ОСОБА_5 двічі повторює: «Она мертвая», а потім каже донці «Не переживай».

Десь за 15 хвилин прибувають батьки ОСОБА_10 потерпілі у кримінальному провадженні, а потім працівники ШМД.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").
Як вказує ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На переконання суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину в достатньому ступеню підтверджена показаннями потерпілих, відеозаписом та лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 від асфіксії.

Суд наголошує на тому, що вагомість та достатність доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Посилання захисника на абсолютну відсутність доказів на користь обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні дій, які в кінцевому результаті призвели до смерті дитини, на думку слідчого судді, безпідставні, адже сукупність зафіксованих відеозаписом дій ОСОБА_5 , які полягають у прив?язуванні до обличчя дитини невизначеного предмету, який щільно прилягає до обличчя, затуляючи їй рот та ніс, залишення після цього дитини без нагляду, відсутність негайної реакції на повідомлення молодшої доньки про стан ОСОБА_10 , певне зволікання з викликом швидкої медичної допомоги та розуміння ОСОБА_5 вже на той момент причини смерті дитини, яку вона і вказує під час виклику її старшою донькою медиків, переконує слідчого суддю у тому, що підозра ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину є обґрунтованою в достатньому ступеню для початкової стадії досудового розслідування.

Суд звертає увагу, що лікарське свідоцтво про смерть, підтверджує первісне встановлення лікарем причини смерті ОСОБА_10 як обтураційної асфіксії внаслідок закриття просвітів дихальних шляхів шлунковим вмістом. При цьому лікарське свідоцтво не замінює висновку судово-медичної експертизи, а до повноважень лікаря не відноситься встановлення причини смерті та визначення її як такої, що сталась внаслідок нещасного випадку, адже лікареві не відомі обставини, які призвели до такого стану дитини, який мав своїм наслідком її смерть.

Тому висновки захисника про те, що смерть ОСОБА_10 сталась від нещасного випадку, що це встановлено експертом, отже в діях ОСОБА_5 немає складу злочину, на цій стадії кримінального провадження передчасні.

Оцінка правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 до компетенції слідчого судді на стадії досудового розслідування не входить, як і вирішення питання про наявність чи відсутність в її діях складу будь-якого злочину, що віднесено до повноважень суду під час ухвалення вироку.

Отже ОСОБА_5 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть малолітньої дитини.

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Оцінюючи наявні щодо ОСОБА_5 ризики, слідчий суддя виходить з документів, які характеризують ОСОБА_5 , а саме, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, яке співпадає з зареєстрованим місцем проживання та мешкає у квартирі, що належить їй на праві власності, має неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також повнолітню доньку ОСОБА_11 , які проживають разом із нею, до 2006 року мала значний стаж роботи, переважно працюючи медичною сестрою.

Наведене, на думку слідчого судді, мінімізує ризик переховування від слідства та суду, адже очевидно, що підозрювана має міцні соціальні зв?язки, позитивну репутацію та задовільний майновий стан.

Водночас слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати підозрювану до вчинення дій для ховання або спотворення доказів, а рівно і на вплив на свідків та потерпілих.

Частково на таку можливість вказує і те, що органом обвинувачення при проведенні обшуку у квартирі 04.06.2020 року не було винайдено тих речей, які там були наявні 29.05.2020 року, а саме предмету, яким підозрювана затулила обличчя дитині, а також постільної білизни, на якій було знайдено труп дитини.

Невилучення слідством цих речей під час первісного огляду місці події надало підозрюваній можливість протягом кількох днів зазначених речей позбутись.

Також судом враховується і те, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 впевнено стверджували, що окрім телефону підозрюваної ОСОБА_5 , у останній був планшет з відеозаписами з камери відеоспостереження, на якому ОСОБА_5 демонструвала ОСОБА_7 відеозапис за участі ОСОБА_10 того дня, натомість як в ході обшуку 04.06.2020 року будь-якого планшету в квартирі знайдено не було, а підозрювана заперечувала його наявність взагалі.

Вищезазначені обставини переконують слідчого суддю у тому, що підозрювана може вчинити дії щодо знищення доказів у справі.

Крім того, слідчий суддя погоджується і з тим, що свідок ОСОБА_11 є фактично єдиною дорослою очевидицею подій, які відбувались того дня у квартирі підозрюваної, зокрема і тих подій, які не зафіксовані відеокамерою, зокрема щодо обставин перебування у іншій кімнаті загиблої ОСОБА_10 , тож сумісне проживання підозрюваної разом із основним свідком у справі може вплинути на об`єктивність показань свідка у разі, якщо вона погодиться їх надати.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Також слідчим суддею в якості одного з ризиків оцінюється значний суспільний інтерес, який викликала смерть дитини, а також різке негативне ставлення великої кількості людей безпосередньо до підозрюваної та їх очевидно агресивна налаштованість щодо неї, продемонстрована перед судовим засіданням та під час нього, що у свою чергу створює очевидну небезпеку для самої ОСОБА_5 та її дітей, захист якої вдома держава забезпечувати постійно не здатна.

На переконання слідчого судді, усе вищевикладене у своїй сукупності, а рівно і необхідність первісного збирання доказів у кримінальному провадженні, є достатньою підставою вважати, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах первісного строку досудового розслідування.

На думку суду, неповнолітня донька ОСОБА_5 на час перебування останньої під вартою може в належний спосіб виховуватись старшою донькою підозрюваною, яка досягла повноліття.

Посилання захисника та підозрюваної на те, що вона страждає на певні захворювання, стороною захисту так документально і не підтверджені, хоча час для надання цих доказів судом був наданий.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні вбивства малолітньої дитини, тож слідчий суддя не визначає розмір застави, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001420 від 29.05.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючої, підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 2 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, підозрюваній у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 2 КК України по кримінальному провадженню № 0001420 від 29.05.2020 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 серпня 2020 року включно.

Ухвала діє до 02 серпня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1