У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 червня 2020 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення його з під варти із ДУ «Рівненський слідчий ізолятор»,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення його з-під варти із ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити його з під варти через відсутність судового рішення, яке набрало законної сили.

Перевіривши апеляційну скаргу, ввжаю, що ця скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з огляду на таке.

Як визначено пунктом 3 ч.1 ст.392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, частиною 3 цієї статті встановлено, що в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, положеннями ч.1 ст.309 КПК визначений перелік ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку. Вказаний перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд у свої рішеннях, стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Зокрема, у постановах від 17 жовтня 2018 року (справа №646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа №161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

При цьому, в офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст.24 КПК України, кожному громадянину гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також указана позиція узгоджується з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними, зокрема, в рішенні від 28.03.2006 р. у справі «Мельник проти України», про те, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних і касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого, він оскаржив ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні заяви про звільнення його з під варти.

Проте згідно ст.309 КПК, ухвали слідчих суддів даної категорії апеляційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.309, 399 КПК України суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення його з під варти із ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1