ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
підозрюваного: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що в мотивувальній частині ухвали вказано, що судом не встановлено жодних обставин для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та є всі підстави для застосування цілодобового домашнього арешту, але у резолютивній частині ухвали суд застосовує тримання під вартою, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Ані слідчим, ані прокурором фактично не доведено необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до цих самих висновків дійшов і суд.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 01 лютого 2020 року.
Однак суд, обґрунтовуючи своє рішення, суд дійшов висновку, щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт, який буде співмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.
Суд також зазначив в мотивувальній частині ухвали про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством,
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
При цьому ухвала повинна відповідати положенням ст. 372 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту ухвали.
Судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.
Так під час апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про те, що під час постановлення ухвали щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції допустив невідповідність мотивувальної частини ухвали її резолютивній частині, що є безумовною підставою для скасування даного судового рішення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:
1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення;
назви та складу суду, секретаря судового засідання;
найменування (номера) кримінального провадження;
прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання;
закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа;
сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;
2) мотивувальної частини із зазначенням:
суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається;
встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів;
мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;
3) резолютивної частини із зазначенням:
висновків суду;
строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Отже, резолютивна частина рішення - це заключна частина єдиного документа суду і вона повинна логічно випливати з попередніх його частин. Невідповідність резолютивної частини вступній і мотивувальній частинам може призвести до необґрунтованості ухвали, а отже, не повинна містити протиріч, які ставлять під сумнів законність і обґрунтованість постановленого рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам.
Так, ухвалюючи своє рішення, суд в мотивувальній частині дійшов висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Разом з тим, у резолютивній частині ухвали суд постановив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Таким чином, мотивувальна частина ухвали в даному випадку не відповідає її резолютивній частині, що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону та безумовною підставою для скасування рішення суду, з постановленням нової ухвали.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 р. у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обґрунтуванні щодо необхідності обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, ці вимоги закону, слідчим суддею були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання прокурора та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту.

При цьому, колегія суддів, при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством, погоджується з висновком слідчого судді про те, що клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не підтверджені достатніми доказами, що свідчить про необхідність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що відомості про особу підозрюваного та фактичні обставини кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 01 лютого 2020 року включно, поклавши на нього обов`язки:
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;
- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатись з м. Дніпро, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту направити для виконання до Індустріального ВП ГУНП у Дніпропетровській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4