Справа № 461/938/20
Провадження № 1-кс/461/1515/20
УХВАЛА

03.03.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000524 від 30 січня 2020 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, переіначеного ч. З ст. 27 ч. 2 ст. 347-1 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного по даному кримінальному провадженні громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: земельну ділянку у АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:005:0172; реєстраційний номер нерухомого майна 101, мотивуючи клопотання необхідністю вжиття заходів по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий, згідно клопотання, просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності особи, у володінні якої знаходиться майно.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно клопотання, 30.01.2020 року приблизно о 00 годин 15 хвилин громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом підпалу, умисно пошкодив автомобіль марки «Мitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, що належить чоловіку журналістки радіо «Свобода», у зв`язку із здійсненням нею законної професійної діяльності.

10.02.2020 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27 ч. 2 ст. 347-1 КК України.

11.02.2020 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Згідно даних з Реєстру речових прав на нерухоме майно підозрюваному ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) належить земельна ділянка у АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:005:0172; р.н. нерухомого майна 101.

Слідчий стверджує, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яким завдано шкоду потерпілій ОСОБА_8 , а саме пошкоджено автомобіль, шляхом його підпалу. Відтак, за твердженням слідчого, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно, яке належить підозрюваному.

У відповідності з ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У відповідності з ч. 6 наведеної статті, в такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному.

Згідно ч.8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України, оскільки матеріалами справи не підтверджується наявність у кримінальному провадженні цивільного позову, та відсутні дані про розмір заподіяних кримінальним правопорушення збитків і такі дані не співставлені з вартістю майна щодо якого подане клопотання про накладення арешту.

Відтак, враховуючи відсутність у матеріалах клопотання даних про подання потерпілим цивільного позову, а також розміру позовних вимог, відомостей про розмір спричиненої шкоди та вартість майна з приводу арешту якого подане клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи не доведення слідчим обставин, визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, відсутність даних про заявлення у кримінальному провадженні цивільного позову та доказів, які підтверджують розмір заподіяних злочином збитків(шкоди) а також вартість майна підозрюваного, враховуючи правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку, що відсутні належні правові підстави для арешту майна. Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, не доведено наявності правових підстав для накладення арешту на майно, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1