Справа № 755/9190/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "12" листопада 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0003338 від 23.04.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01.03.2019 року ОСОБА_4 звернулась до туристичного агентства та придбала у ОСОБА_5 квитки до Словенії за 12 000 грн, після цього обвинувачений видав їй роздруківку квитків. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою, ОСОБА_6 видалив квитки з системи туристичного агентства та скористався грошовими коштами на власний розсуд, розраховуючи повернути їх наступного дня із заробітної плати.

У зв`язку з викриттям таких дій ОСОБА_5 керівництво туристичного агентства звільнив його з роботи за згодою сторін, та ОСОБА_6 повернув грошові кошти у сумі 12 000 грн до каси агентства але квитки купити він не зміг.

Після цього ОСОБА_6 зв`язався з потерпілою та пояснив, що у зв`язку з тим, що він видалив попередні квитки з системи, придбав за власний кошт у сумі 6000 грн новий квиток, але на йому вистачило грошових коштів лише на один, у зв`язку з чим попросив потерпілу сплатити додатково 6000 грн для придбання другого квитка. При цьому обіцяв повернути грошові кошти потерпілій. В цей час ОСОБА_4 знаходилась в Словенії та була у безвихідному стані, оскільки як би вона не заплатила то не змогла б повернутись до України.

Після цього, потерпіла перерахувала ОСОБА_5 на банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 6000 грн, за які він придбав квиток та переслав ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_6 не повернув грошові кошти потерпілій, завдавши їй матеріального збитку на загальну суму 6000 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, розкаявся, вибачився перед потерпілою, та підтвердив час, місце, обставини скоєння злочину, а саме те, що заволодів коштами потерпілої оскільки йому на той час були потрібні гроші.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку, як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Відповідно суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шайхрайство).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію потерпілої, яка зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру не має, грошові кошти повернуті; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 190 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: