Провадження №11-сс/801/820/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
слідчого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000225 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України,

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та невстановленими досудовим розслідування особами, вчинили злочин за наступних обставинах.

Так, 11.08.2019 біля 22:00 ОСОБА_9 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, спрямованих на незаконне позбавлення волі ОСОБА_13 , зателефонував до останнього та запропонував прибути до домогосподарства його батька - ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом термінового обговорення питання щодо оренд земельних ділянок на території Хмельницької області.

У подальшому, 12.08.2019 біля 02:00 ОСОБА_13 прибув на територію вищевказаного домогосподарства, де невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , нанесла удар твердим тупим предметом в потилицю ОСОБА_13 , від якого останній знепритомнів. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи почали наносили удари тупими твердими предметами по різним частинам тіла ОСОБА_15 .

Подолавши таким чином можливий опір ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, продовжуючи свої умисні дії, усвідомлюючи їх протиправність, всупереч волі ОСОБА_13 занесли його до однієї із кімнат будинку. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зв`язали клейкою стрічкою (скотчем) руки та ноги ОСОБА_13 , тим самим позбавили останнього можливості самостійно пересуватись упродовж тривалого часу.

Відповідно до висновку експерта № 1133 від 10.10.2019 у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку середнього ступеню; лінійного перелому лобної кістки праворуч без зміщення; забійної рани тім`яної ділянки голови.

Вказані ушкодження у ОСОБА_13 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом лобної кістки (склепіння черепа) являвся небезпечним для життя в момент заподіяння, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились, давністю утворення, можливо, в термін, указаний в ухвалі про призначення експертизи- в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Приймаючи рішення слідчий суддя мотивував його тим, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. 10.10.2019 року ОСОБА_9 перебував у статусі свідка у даному кримінальному провадженні, а тому факт переховування від органів досудового розслідування є сумнівними та недоведеними слідчим, прокурором у судовому засіданні.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто 04.02.2020 року, без визначення розміру застави, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчий суддя не взяв до уваги, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням насильства, переховувався тривалий час від органів досудового розслідування, неодружений, відсутні на утриманні неповнолітні діти, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, отже, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та іншого підозрюваного, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
У клопотанні слідчого від 05.12.2019 року вказано, що слідчим проводиться розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, однак просить застосувати до ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.
Слідчим 05.12.2019 року ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру від 10.10.2019 року, де стоїть підпис ОСОБА_14 , а не ОСОБА_9 , проте відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим здійснювалися заходи стосовно відшукання можливостей вручення повідомлення про підозру самому ОСОБА_9 (повістки, листи, телефонограми), хоча ОСОБА_9 був допитаний як свідок на нікуди не зникав, від органів слідства та суду не переховувався та про порушення кримінального провадження і притягнення до кримінальної відповідальності нічого не знав.
Таким чином, станом на 06.12.2019 року, під час розгляду клопотання слідчого від 05.12.2019 року із доданими до нього додатками, ОСОБА_9 , не мав статусу підозрюваного, а отже клопотання з даного приводу не підлягає задоволенню.
Слідчим у клопотанні не вказано, не наведено та не доведено жодного ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, які давали підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.194 ч.ч.1,4 КПК України:
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною пятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно із положеннями ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року №5-328кс16, підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
На підставі п.2 ч.1 ст.276 КК України 10.10.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
Підозрюваного ОСОБА_9 10.10.2019 року на підставі ст.281 КПК України оголошено в розшук.
В подальшому 11.10.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.
05.12.2019 року ОСОБА_9 затримано в м. Дунаївці Хмельницької області (згідно протоколу затримання а.с.45) та 06.12.2019 року доставлено до Вінницького міського суду Вінницької області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно матеріалів кримінального провадження №0000225 ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.
З урахуванням наведених у клопотанні слідчого доказів встановлено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_9 зазначеного вище кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, що дає підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про який просить сторона обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п.п.1, 3,4 ч.1 ст.177 КПК України ризики, а саме того, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не надав належної оцінки тим обставинам, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.146 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, потерпілому ОСОБА_13 заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, щоб не бути викритим підозрюваний переховувався тривалий час від органів досудового розслідування, 10.10.2019 року був оголошений в розшук (а.с.30); соціально-стримуючі фактори відсутні, останній неодружений, відсутні на утриманні неповнолітні діти.
Таким чином, дослідивши матеріали провадження та давши оцінку зазначеним обставинам та доказам, колегія суддів вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, з метою запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, є недостатнім, на підставі чого необхідно застосувати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 04 лютого 2020 року, без визначення застави.
Виконання ухвали доручити прокурору ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом