КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/104/2020 . Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2019 року задоволено клопотання слідчого Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , про арешт майна.
Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 00 год. 35 хв., 28.11.2019 року, по 02 год. 10 хв. 28.11.2019 року, під час якого було вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно договору № 705 від 01.10.2018 року, укладеного між ТОВ «Тайм Логістик» та ГУ НП в Київській області, про зберігання і доставляння транспортних засобів, направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

На обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складеного 28.11.2019 о 02 год. 10 хв., він зазначив, що бажає бути присутнім при розгляді клопотання слідчого про арешт його автомобіля, однак слідчим суддею проведено судовий розгляд без його участі. Судом проігноровано клопотання його захисника, в якому він просив повідомити про час розгляду клопотання з метою забезпечення його законних інтересів. Слідчим не вмотивовано, чому розгляд клопотання про арешт майна необхідно проводити без повідомлення та участі в судовому засіданні власника, про арешт майна якого ставиться питання, що є порушенням ч. 1 ст. 172 КПК України та прав власника.

Також апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 173 КПК України ухвала не містить об`єктивно з`ясованих в судовому засіданні обставин, що обґрунтовують необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Ризики зазначені у ст. 170 КПК України слідчим перераховані, але їх об`єктивне існування не доведене.

Також слідчим суддею в порушення п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника, а саме, що автомобіль пройшов розмитнення та сертифікацію і у даний час має бути зареєстрований та поставлений на облік у сервісному центрі МВС України.

Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею проігноровано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення абонадмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності.
Даний автомобіль є вантажо-пасажирським і використовується ним у здійсненні підприємницької діяльності для перевезення працівників та вантажу (встановлення вікон як на території Обухівського району так і м. Києва) і його відсутність унеможливить виконання ним раніше укладених договорів з подальшим накладенням штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань, неможливості виплати заробітної плати та сплати податків.

Апелянт звертає увагу на те, що на самому автомобілі є невелика вм`ятина на правому передньому крилі, яка утворилася у результаті ДТП, проте, дане пошкодження ніяким чином не заважає йому використовувати автомобіль за призначенням без проведення його ремонту до прийняття законного рішення у справі.

Крім того апелянт, звертаю увагу суду на той факт, що слідчим взагалі не з`ясована думка особи, яка постраждала у ДТП - ОСОБА_8 , який розуміє, що є винним у ДТП.

В судове засідання у справі власник майна, його представник та прокурор не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. При цьому, представник власника майна адвокат ОСОБА_9 надіслав лист в якому просить судове засідання провести без його та власника майна участі. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю власника майна, його представника та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні слідчого відділу Обухівського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001283 від 28.11.2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2019 року близько 21 год. 16 хв. ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київська, в м. Обухів, в напрямку від мікрорайону Школа, напроти будівлі №150 по вул. Київська, допустив зіткнення із пішоходом ОСОБА_10 , який в невстановленому місці перетинав проїзну частину автодороги, з ліва на право відносно руху автомобіля. Внаслідок події пішохід отримав ушкодження ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом в/3 правого плеча, перелом лонної сезалидної кістки справа, забій поясничного відділу хребта, стан сп`яніння 1.73%.
Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди здійсненого в період часу з 00 год. 35 хв., 28.11.2019 року, по 02 год. 10 хв. 28.11.2019 року, вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно договору № 705 від 01.10.2018 року, укладеного між ТОВ «Тайм Логістик» та ГУ НП в Київській області, про зберігання і доставляння транспортних засобів, направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23.

Постановою від 28.11.2019 автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

28.11.2019 року слідчий Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
28.11.2019 року ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.

Разом з тим, дослідивши обставини судового провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на вказане майно, а також про наявність сукупності підстав і підозр вважати, що дане майно є доказом злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки в даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі й ОСОБА_6 , на момент розгляду клопотання, не вручалося, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні останній в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебував, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_6 .
Крім того, мали місце і інші порушення, допущені органом досудового розслідування. Зокрема, згідно з матеріалами, доданими до клопотання слідчого, автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовими доказами у кримінальному провадженні №0001283 від 28.11.2019 року. Однак, в постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, чітко не вказані критерії, передбачені ч. 1 ст. 98 КПК Україниза якими майно відповідає ознакам речових доказів.
На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого про те, що автомобіль та нерухоме майно, має доказове значення в даному кримінальному провадженні та визнане речовими доказами з огляду на відповідність ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.
Отже, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Також, слідчим в клопотанні не було вказано ідентифікуючі ознаки автомобіля, на який він просить накласти арешт. Так, ідентифікуючою ознакою автомобіля є вказаний у технічному паспорті на транспортний засіб номер шасі (кузова, рами). При цьому, слідчий суддя не звернув на це увагу, хоча при накладенні арешту на майно має бути викладено деталізацію майна, що є вимогою закону.
Окрім цього, не містить клопотання слідчого та додані до нього документи і інших правових підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту майна. Додані слідчим до клопотання витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, рапорт, довідка невідкладної медичної допомоги КНП ОРР «Обухівська центральна лікарня», протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди, схема до протоколу, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, пояснення ОСОБА_6 , копія посвідчення, довіреність, акт державного виконавця про проведення реалізації конфіскованого рухомого майна шляхом електронних торгів, акт прийому-передачі транспортного засобу, самі по собі, без підтвердження іншими доказами не можуть свідчити про обґрунтованість підозри вчинення злочину.
Крім того слід зазначити, що більшість із зазначених документів належним чином не завірені слідчим, що взагалі є неприпустимо.
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.
Крім того слідчим суддею не враховано п. п. 5, 6, ч. 2 ст. 173 КПК України щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.
Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим суддею, у порушення ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання сторони обвинувачення про арешт майна розглянуто без повідомлення власника транспортного засобу. Даних про те, що розгляд клопотання слідчого у відсутності власника майна необхідний з метою забезпечення арешту майна, ухвала слідчого не містить.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майна, яке було вилучено під час проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 00 год. 35 хв., 28.11.2019 року, по 02 год. 10 хв. 28.11.2019 року, під час якого було вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно договору № 705 від 01.10.2018 року, укладеного між ТОВ «Тайм Логістик» та ГУ НП в Київській області, про зберігання і доставляння транспортних засобів, направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 00 год. 35 хв., 28.11.2019 року, по 02 год. 10 хв. 28.11.2019 року, під час якого було вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно договору № 705 від 01.10.2018 року, укладеного між ТОВ «Тайм Логістик» та ГУ НП в Київській області, про зберігання і доставляння транспортних засобів, направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Бориси, пров. Боженка, 23.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4