Справа № 467/601/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000100 від 18.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Легедзине Тальнівського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого,на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого охоронцем ПАТ «ЮЖЕНЕРГОСТРОЙ», зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 17 березня 2020 близько 21 години 40 хвилин (темний час доби), водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-DАЕWОО Т-13010», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по неосвітленій, сухій асфальтованій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, на території Арбузинського району Миколаївської області, з боку м. Первомайська у напрямку м. Южноукраїнська, з допустимою в межах видимості проїзної частини та дорожньої розмітки швидкістю близько 80 км/год.

Попереду автомобіля, що перебував під керуванням ОСОБА_4 , в межах його смуги, рухався вантажний автомобіль невстановленої марки з напівпричепом.

В цей час, при наближенні до 92 км. + 500 м. вищевказаної дороги, назустріч ОСОБА_4 , в межах своєї смуги, рухався вантажний автомобіль марки «МАN LЕ 8.125», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

Водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.3 та 14.2 «в» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, хоча мав таку технічну можливість та зобов`язаний був так вчинити, а навпаки, з метою обгону невстановленого вантажного автомобіля, що рухався попереду нього, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався вантажний автомобіль марки «МАN LЕ 8.125», під керуванням ОСОБА_7 , після чого, перебуваючи на зустрічній смузі руху змінив напрямок руху керованого ним автомобіля марки «ЗАЗ-DАЕWОО Т-13010», на зустрічне узбіччя, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля з передньою правою частиною вантажного автомобіля марки «МАN LЕ 8.125», під керуванням ОСОБА_7 , який також змінив напрямок руху на вказане узбіччя.

В результаті ДТП пасажири автомобіля марки «ЗАЗ-DАЕWОО Т-13010», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тяжке тілесне ушкодження.

Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 1 1.3 та 14.2 «в» ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та суду пояснив, що 17 березня 2020 близько 21 години 40 хвилин він керував автомобілем «ЗАЗ-DАЕWОО Т-13010» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався в темний час доби з боку м. Первомайська у напрямку м. Южноукраїнська по автодорозі «Благовіщенське-Миколаїв» швидкістю близько 80 км/год. В салоні автомобіля знаходилися: племінник ОСОБА_9 та онуки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Маючи намір здійснити маневр обгону транспортного засобу, який рухався попереду, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався вантажний автомобіль марки «МАN LЕ 8.125». Розуміючи, що не має можливості закінчити обгін, перебуваючи на зустрічній смузі руху, з`їхав на зустрічне узбіччя, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля з передньою правою частиною вантажного автомобіля марки «МАN LЕ 8.125». В результаті ДТП ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , отримали середні та тяжкі тілесні ушкодження. У скоєному розкаявся, готовий нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 , мати загиблого ОСОБА_9 претензій до обвинуваченого не має, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Законний представник потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження вважали за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів, так як обвинувачений повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позицій, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, встановлених судом.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження, потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження та смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України щодо доказів і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини його скоєння, що викладені в обвинувальному акті, зокрема, у частині часу, місця, способу вчинення і наслідків, що настали, у тому числі, й предмету злочину.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає як визнання вини та щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що обвинувачений не приховував вчинення злочину, активно давав свідчення під час досудового слідства та судового розгляду справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій.
Суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, пенсіонер, має постійне місце проживання, добре характеризується з місця роботи, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, крім того суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Суд також враховує позицію потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати, також суд приймає до уваги висновок уповноваженого органу пробації про низьку імовірність вчинення ОСОБА_4 повторного правопорушення та можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, що становить низький ризик небезпеки для суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, смерть потерпілого, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, накладеного ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2020 року на транспортні засоби.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Згідно з ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 додатково обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 8989 грн. 52 коп.
Речові докази:

- автомобіль "DАЕWОО LANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на території Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області повернути власнику ОСОБА_4 .

- автомобіль «МАN LЕ 8.125», реєстраційний номер НОМЕР_2 що зберігається на території Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області повернути власнику ОСОБА_13 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2020 року на автомобіль марки "DАЕWОО LANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2020 року на автомобіль марки «МАN LЕ 8.125», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1