Дата документу 01.06.2020 Справа № 554/4416/20
Провадження №1-кс/554/7182/2020
УХВАЛА
іменем України

01 червня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України (поштове віправлення від 21 травня 2020 року), у якій він просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення; зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань, видати ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки та розпочати досудове розслідування.

Скарга мотивована тим, що 13 травня 2020 року ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до директора Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій просив притягнути до кримінальної відповідальності начальника ВР ОВЗ слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , який, на думку заявника, допустив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян та державним інтересам.

Зазначає, що йому не було направлено будь-якого повідомлення про внесення відповідних відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим має місце бездіяльність, яка є протиправною та порушує його законні права та інтереси.

Вважає, що відомості, викладені в його заяві від 13.05.2020 року повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Компетентними посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, розслідування не розпочиналось, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю та просив задовольнити.

Причини неявки слідчого суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 13 травня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.367 КК України, вчиненого, на його думку, службовою особою правоохоронного органу, зокрема, начальником ВР ОВЗ слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 та за змістом заяви, зокрема, посилається на те, що постановою цього слідчого від 14 червня 2019 року було закрито інше кримінальне провадження за фактом надання завідомо неправдивих показань свідком під час судового розгляду провадження відносно ОСОБА_3 . Указана постанова в подальшому була скасована апеляційним судом, на підставі чого заявник зробив висновок про наявність в діях посадової особи ознак злочину за попередньою кваліфікацією «службова недбалість» за ст.367 КК України. Зважаючи на викладені обставини, заявник просив притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності (а.с.2).

Як слідує з матеріалів скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заяві від 13 травня 2020 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим заявник не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.2 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в повідомленні дії посадової особи правоохоронного органу заступника начальника ВР ОВЗ СУ ГУНП в Полтавській області містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.367 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовою особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за фактом можливого надання завідомо неправдивих показань свідком під час судового розгляду кримінального провадження №000012, де сам заявник ОСОБА_3 , як він стверджує, є учасником. У цій же скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у згаданому кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому мають здійснюватись відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Заявником не надано будь-яких доказів про те, що останнім в достатній мірі використані правові можливості процесуального контролю у названому кримінальному провадженні, передбачені КПК України, щодо оскарження можливої бездіяльності слідчого, позаяк кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданої заяви від 13 травня 2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 13 травня 2020 року є його особистою оцінкою дій посадової особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник ОСОБА_3 не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 13 травня 2020 року повідомленням про вчинення посадовою особою правоохоронного органу кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 13 травня 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також похідних вимог даної скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 24, 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1