У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю :
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
захисника обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілої- ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №308/10947/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 15.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
23 вересня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 15.06.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 , яке подав у письмовому вигляді. Клопотання мотивоване наявністю таких ризиків як можливість переховування обвинуваченої від суду, вплив на потерпілого, свідків та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як цілодобового домашнього арешту.
Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 , вважає клопотання необгрунтованим, просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказав що доводи прокурора про наявність ризиків є недоведеними, безпідставними. Просив врахувати, що ОСОБА_4 навчається та має намір влаштуватись на роботу, оскільки не має засобів для існування, а продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту призведе до неможливості її працевлаштування.
Обвинувачена у судовому засіданні підтримала доводи захисника.
Представник потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 .
Потерпілі у судовому засіданні підтримали доводи представника та клопотання прокурора.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника, потерпілих, представника потерпілої, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного висновку.
До спливу строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк дії цілодобового домашнього арешту обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні закінчується 15 січня 2020 року . Завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надалось можливим.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.
При вирішенні клопотання слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_4 був обраний з метою забезпечення виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду ; незаконно впливати на свідків.
Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує вимоги КПК України та п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 , суд враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке їй загрожує, у разі визнання її винною та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України .
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченої не являється предметом розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішен-ням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспіль них прав та інтересів.
При розгляді клопотання суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, наявність підстав вважати, що остання, перебуваючи на волі, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, що унеможливить повноту, всебічність при розгляді даного кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, які ще не допитані у кримінальному проваджені, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами
Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що обвинувачена перебуваючи на волі може впливати на свідків, отже існує ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Зважаючи на викладене, суддя приходить до виснову про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 , належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде виправданим. Окрім того, прокурором не наведено доводів про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів, ніж той, про який клопоче прокурор, для запобігання встановленому судом ризику.
Суд зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, вона не виконуватиме покладені на неї процесуальні обовязки.
Окрім того, суд враховує те, що остання має намір працевлаштуватись і продовження дії строку запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавить її до засобів для існування.

За таких обставин, суд, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу обвинуваченої, прийшов до висновків про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю відносно ОСОБА_4 та про можливість застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 392,395КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити частково .
Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю із забороною їй залишати місце свого проживання за адресою: ( АДРЕСА_1 ), в період часу з 18:30 год. по 07:30 год. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 11 березня 2020 року, та покласти на неї такі обовязки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не залишати місце постійного фактичного проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:30 год. по 07:30 год. до двох місяців.
Ухвалу про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
В решті вимог клопотання - відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань відносно неї може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Строк дії ухвали - по 11 березня 2020 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня іі оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено у звязку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по справі № 308/ 7853/16-к - 27.01.2020 року о 13 год. 15 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1