Справа № 747/82/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/81/20
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР № 0000283 від 01.10.2018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2019, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великі Бубни, Роменського району, Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишений - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, з 01.11.2018.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахований в строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 01.11.2018 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Арешти накладені ухвалами слідчих суддів Талалаївського районного суду від 03.10.2018 року скасовані.

Стягнуто з ОСОБА_7 6292 грн. на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 заподіяну майнову шкоду в розмірі 47 380 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2018, у період з 00 годин 45 хвилин по 02 годину 15 хвилин, на перехресті вулиць Освіти, Молодіжна, Пушкіна та Робітнича в смт. Талалаївка Чернігівської області між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 після спільного вживання алкогольних напоїв виникла сварка. У ході сварки обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді смерті ОСОБА_11 , умисно наніс не менше дев`ятнадцяти ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_11 , здійснив укус зубами в ділянці середньої третини правого плеча потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_11 впав, а обвинувачений ОСОБА_7 здійснив не менше дванадцяти тиснень ногою на поверхню шиї з переходом на передню поверхню грудної клітки лежачому на землі ОСОБА_11 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 перетягнув ОСОБА_11 на ділянку місцевості, що розташована неподалік господарства АДРЕСА_2 , де залишив потерпілого та зник з місця вчинення злочину.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: не менше 12 синців по передній та бокових поверхнях шиї з переходом на передню поверхню грудної клітки, масивного крововиливу в навколишні м`які тканини шиї, закритого згинального перелому правої пластинки щитоподібного хряща, закритого подвійного згинального перелому великого ріжка під`язикової кістки справа, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдальних крововиливів лобної та тім`яної доль правої півкулі головного мозку, правої півкулі мозочка, синця правої скроневої ділянки, синців верхньої і нижньої повік правого ока, забійної рани на фоні синця на нижній повіці, синця міжбрівної ділянки, синця від спинки носу до кінчика носу з розповсюдженням на крила носу, уламкового перелому кісток носу, синців верхньої та нижньої повік лівого ока, тотальних субкон`юнктивальних крововиливів правого та лівого ока, синця лівої скроневої ділянки з переходом на щічну ділянку, саден лобної ділянки, по синцю на лівій та правій вушній раковині, синця потиличної ділянки, по синцю на верхній та нижній губі, трьох забійних ран слизової оболонки верхньої губи, двох забійних ран слизової оболонки нижньої губи, трьох синців в ділянці підборіддя з переходом в підщелепну ділянку, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких покривів голови в лобній ділянці по центру та справа з переходом на праву скроневу та частково праву тім`яну, в правій потиличній ділянці, в лівій скроневій ділянці з переходом на ліву тім`яну ділянку, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; синця в верхній третині по внутрішній поверхні правого плеча, двох синців в середній третині по внутрішній поверхні правого плеча, синця по передній поверхні грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії в проекції 8-го міжребер`я, по синцю на калитці по передній та бокових поверхнях справа та зліва, чисельних лінійних паралельних між собою саден на передньо-боковій поверхні грудної клітки справа з переходом на передню черевну стінку, чисельних саден по передній поверхні лівого плечового суглобу, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень, а саме від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї, ОСОБА_11 помер на місці події.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просив змінити вказаний вирок суду та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та призначити покарання з урахуванням пом`якшуючих обставин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ініціатором бійки був потерпілий, який напав на обвинуваченого та душив його, у зв`язку з чим останній захищав своє життя, а в подальшому перевищуючи необхідну оборону, здійснював дії по припиненню удушення. Суд не прийняв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме молодий вік обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання та фактичне сприяння слідству у встановленні істини у справі, раніше не судимий, виховувався у неповній сім`ї.

Від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, думку прокурора, колегія суддів прийшла до наступного.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 по пред`явленому йому обвинуваченню винуватим себе не визнав та пояснив свою версію подій, яка сталася 01.11.2018 з 00 годин 45 хвилин по 02 годину 15 хвилин між ним та потерпілим ОСОБА_11 .

Проте, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в заподіянні ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, за обставин викладених у вироку, ґрунтується на сукупності належних і допустимих доказах, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених в судовому засіданні, яким дана належна оцінка з наведенням цих доказів у вироку.

При розгляді кримінального провадження суд апеляційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Згідно зі ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК.

Відповідно до ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з додержанням вимог ст.23 КПК України та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку, відповідно до ст.94 КПК України. Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 01.10.2018 з ілюстративною фототаблицею до нього, де зафіксовано ділянку місцевості, де виявлено труп ОСОБА_11 , протоколом огляду трупа від 01.10.2018, з фотоілюстратиною таблицею до нього, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.10.2018 з фото таблицею до нього відповідно до якого під час затримання ОСОБА_7 на одязі та поверхні обох рук були наявні в плями бурого кольору схожих на кров, протоколом освідування особи від 01.10.2018 з фото таблицею до нього, відповідно до якого на поверхні обличчя, рук та ніг ОСОБА_7 виявлено чисельні нашарування речовини бурого кольору у засохлому стані, протоколом обшуку від 01.10.2018 відповідно до якого на одній з виданих ОСОБА_12 курток, візуально помітні значні за розмірами плями бурого кольору схожі на плями від крові, висновком експерта № 236 від 01.10.2018 відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які по давності можуть відповідати 01.10.2018., на тілі трупа ОСОБА_11 , виявлені ознаки не менше 33-х травматичних дій, визначити їх послідовність утворення не представляється можливим, так як всі вони нанесені за короткий проміжок часу. Смерть ОСОБА_11 , наступила 01.10.2018. ОСОБА_11 , міг залишатися живим після отримання тілесних ушкоджень в ділянці шиї деякий час, який вимірюється від десятків секунд до кількох хвилин. ОСОБА_11 заподіяно весь комплекс тілесних ушкоджень за короткий проміжок часу до настання смерті (від десятків секунд до десятків хвилин), висновком експерта № 347 від 02.10.2018 відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження, які виникли від дії тупих предметів, за механізмом тертя, по давності можуть відповідати з 30.09 на 01.10.2018 та як у своїй сукупності так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та враховуючи анатомічну локалізацію даних тілесних ушкоджень, могли утворитись під час нанесення ударів об тупий предмет(ти), яким(якими) в тому числі могло бути тіло сторонньої особи, висновком судово-психіатричного експерта № 577 від 18.10.2018 відповідно до якого у ОСОБА_7 клінічних ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, а також на даний час не виявлено. ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на цей час, висновком судово-психіатричного експерта № 558 від 18.10.2018 відповідно до якого у ОСОБА_7 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, наркологічне лікування йому не показане, висновками експерта № 564 від 09.10.2018 та № 590 від 11.10.2018, № 591 від 11.10.2018, № 589 від 11.10.2018, протоколом від 20.12.2018 про результати проведення негласної слідчої дії -аудіо-, відеоконтролю особи, відповідно до якого ОСОБА_13 вказував, що бив потерпілого, після чого спокійно пішов додому та ліг спати, вказував, що потерпілого відтягнув від дороги та положив біля кладовища, щоб не переїхала машина, відеозаписом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , зміст яких детально відтворено у вироку.

Суд першої інстанції правильно оцінив встановлені обставини кримінального провадження та критично поставився до пояснень ОСОБА_7 про відсутність умислу на вбивство потерпілого, оскільки такі доводи суперечать зібраним матеріалам провадження в їх сукупності.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст.115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч.3 ст.36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий не вчиняв щодо обвинуваченого дій, які би передбачали реальну загрозу останньому або були сприйняті ним як такі. Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого на підтвердження наявності стану необхідної оборони не виявлено.

Наведені дані свідчать, що ОСОБА_7 не перебував у стані необхідної оборони і не перевищував її меж, оскільки в цей момент із боку потерпілого не було реальної загрози і не існувало суспільно-небезпечного посягання на його життя і здоров`я.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, суд дійшов обґрунтованого висновку про направленість умислу ОСОБА_7 саме на вбивство потерпілого та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК.

При цьому суд обґрунтовано відхилив доводи захисника про те, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони і не мав умислу на вбивство потерпілого, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

У колегії суддів не викликає сумнівів правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК з огляду на локалізацію та характер заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, кількість, не менше дев`ятнадцяти ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_11 до його падіння та не менше дванадцяти тиснень ногою на поверхню шиї з переходом на передню поверхню грудної клітки вже лежачому на землі ОСОБА_11 .

Отже, доводи захисника у апеляційній скарзі про вчинення його підзахисним умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони та необхідність кваліфікації його дій за ст.118 КК України, є безпідставними.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні покарання ОСОБА_7 , суд вірно та відповідно до вимог закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання та навчання зарекомендував себе з позитивної сторони, згідно медичної довідки Талалаївської ЦРЛ в психоневрологічному та наркологічному кабінетах під диспансерним наглядом не перебуває, на обліку районного сектору філії ДУ «Центр пробації» не перебуває, наявність обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Разом із тим, перелічивши наявність вищевказаних обставин, суд не врахував їх повною мірою, тому, виходячи з конкретних обставин справи та особи винного, його позитивних характеристик, молодого віку, колегія суддів вважає можливим пом`якшити покарання, визначивши його в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування вироку місцевого суду, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

За вказаних обставин апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2019, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

В іншій частині зазначений вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3