Справа № 304/332/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : підозрюваного ОСОБА_5 та його
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/195/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2020 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 16 травня 2020 року покладено такі обов`язки: - не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин вечора до 07 годину 00 хвилин ранку; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - прибувати до слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , прокурора та суду на першу їхню вимогу.

Дата закінчення дії ухвали 16 травня 2020 року.

З матеріалів клопотання убачається, що 17 березня 2020 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , приблизно о 02.30 год. 15 березня 2020 року на автомобілі марки «Форд Мондео», що перебуває у користуванні ОСОБА_9 , прибули до с. Т. Ремета Перечинського району Закарпатської області, де, припаркувавши свій автомобіль, викрали з автомобіля марки «ІВЕКО», р/н НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги біля будинку № 38 по вулиці Центральній, пластмасову каністру, ємністю 6 л, з дизельним паливом, яку помістили до свого автомобіля. Після того, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, які привезли із собою, а саме пластмасової каністри, ємністю 20 л, та резинового шлангу, намагалися викрасти дизельне паливо з паливного баку вказаного автомобіля, наповнивши каністру майже повністю, однак не довели злочин до кінця, оскільки їх помітив потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , який припинив їх протиправну діяльність та викликав працівників поліції. Того ж дня підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події та пред`явлення речей для впізнання. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, іншого підозрюваного шляхом їх підкупу або залякування; вчинити інші кримінальні правопорушення, існування яких обґрунтовується зокрема тим, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не одружений, має незадовільний матеріальний стан, неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів. Так, щодо ОСОБА_5 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скеровано чотири обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України відповідно, які перебувають на розгляді. Крім того слідчий зазначає, що у органу досудового розслідування є вагомі підставі вважати про причетність ОСОБА_5 до іншого злочину, оскільки в ході слідчих дій ОСОБА_11 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000115 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, впізнала належну їй електродриль, яка 15 березня 2020 року була вилучена із автомобіля марки «Форд Мондео». У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, у подальшому може перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникнення від покарання, оскільки не сприяє розкриттю злочину. Крім цього вагомим є ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_5 був виявлений безпосередньо на місці вчинення злочину, а органу досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз, які на даний час, через незалежні від такого обставини, не можуть бути проведені у зв`язку з особливою процедурою відбору біологічних зразків, а відтак підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від органу дізнання/суду, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим. На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом з цим, слідчим, прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризику, зазначеному в клопотанні. Тому слідчий суддя прийшов до висновку, що згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні, - у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю з 21-ої години до 07-ої години наступного дня, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені абзацом 1 та пунктами 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що визначений судом запобіжний захід є необґрунтований, так як враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Окрім того вказує на те, що підозрюваний веде неналежний спосіб життя, вже попадав в поле зору сторони обвинувачення (відносно нього скеровано 4 обвинувальні акти до Ужгородського міськрайоного суду), ОСОБА_5 не працює, не одружений, майновий стан є незадовільний, за місцем проживання характеризується негативно, а також встановлено, що підозрюваний може бути причетний до іншого злочину. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики того, що, підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, може уникнути від слідства та суду, переховуватись за кордоном, має можливість незаконно впливати на свідків, на співпрацю з органом досудового розслідування не йде, що у свою чергу також свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування. Тому просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням вимог ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_5 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_5 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема, протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події та пред`явлення речей для впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 15.03.2020 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_12 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, копія якого цього ж дня йому вручена. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України злочину (до 5 років позбавлення волі), може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, також враховується і те, що наявність вказаного ризику сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .. Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного : має постійне місце проживання, працевлаштований, перебуває в цивільному шлюбі, раніше не судимий.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у певний час доби (з 21 год. до 07 год. наступного дня), буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби (з 21 год. до 07 год. наступного дня) забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід є необґрунтований, так як враховуючи наявні ризики, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Як такі, що ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не впливають на висновки слідчого судді, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, може уникнути від слідства та суду, переховуватись за кордоном, має можливість незаконно впливати на свідків, на співпрацю з органом досудового розслідування не йде, що у свою чергу також свідчить про те, що, перебуваючи на волі, буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний веде неналежний спосіб життя, вже попадав у поле зору сторони обвинувачення (відносно нього скеровано 4 обвинувальні акти до Ужгородського міськрайоного суду), не працює, не одружений, майновий стан є незадовільним, за місцем проживання характеризується негативно, а також встановлено, що підозрюваний може бути причетний до іншого злочину.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2020 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: