№ провадження 1-кс/495/5388/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2019 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
10.12.2019 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №00000022 від 10.01.2013 року, у якому просить накласти арешт:
- на земельну ділянку, кадастровий номер :02:017:002 в садовому товаристві «Взморье» АДРЕСА_1 , на яку слідчий просить накласти майно, перебуває у власності ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовує тим, що Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що невстановленою особою, шахрайським шляхом заволоділа земельною ділянкою № НОМЕР_1 в садовому товаристві «Взморье» в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно не відповідає вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Підставою арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень, конфіскація майна за вироком суду, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст.132 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.
Під час вивчення клопотання та доданих до нього документів, слідчим суддею встановлено, що звертаючись з вказаним клопотанням слідчий просить накласти арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку, кадастровий номер :02:017:002 в садовому товаристві «Взморье» №622а в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, на яку слідчий просить накласти майно, перебуває у власності ОСОБА_4 , разом з тим, звертаючись з відповідним клопотанням, всупереч вимогам, встановленими ст. 171 КПК, слідчий не обґрунтовує належним чином у ньому підставу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а саме що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що зазначене нерухоме майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Крім того, слідчий зазначає, що зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_4 , однак до клопотання не додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, та не надано доказів того, що зазначена особа є підозрюваною, обвинуваченою особою у даному кримінальному провадженні, що також є порушенням вимог ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що не підтверджується жодним чином у клопотанні.
Слід зазначити, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку та частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову і перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Так як, предметом розгляду клопотання є земельна ділянка, кадастровий номер :02:017:002 в садовому товаристві «Взморье» №622а в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, вважаю, що слідчим має бути належним чином обґрунтована необхідність її арешту, з урахуванням того, що це капітальна нерухоме майно та необхідно зазначити яким саме чином незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову і перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Слідчий взагалі не зазначає, яка мета в накладенні арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :02:017:002 в садовому товаристві «Взморье» №622а в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, з матеріалів клопотання не вбачається, що зазначене майно є речовим доказом, або заявлено цивільний позов у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, вважаю, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ч. 1 статті 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна - повернути та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя