Справа № 638/3352/19
Провадження № 1-кс/638/974/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 , що представляє інтереси власника тимчасово вилученого майна ТОВ «ХОЗСФЕРА», на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні за № 90000074 від 19.02.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

УСТАНОВИВ:

Слідчим 17.03.2020 року подано до суду клопотання від 16.03.2020 року ( дата находження до суду 23.03.2020 року) про арешт вилученої речі 16.03.2020 року ( в клопотанні описка в даті , вказано 26.12.2019 року замість вірної дати 16.03.2020 року , що відповідає матеріалам провадження ) під час проведення обшуку приміщення за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе , б. 169 у присутності двох понятих та інших учасників огляду, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року (справа №2638/3352/19. провадження №1-кс/638/846/20) - книгу розрахункових операцій № , яку поміщено до сейф пакету Національної поліції Головного слідчого управління № 4331452.

Доводи клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000074 від 19 лютого 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.

За інформацією УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НПУ між КП «Шляхрембуд» та ТОВ «Хозсфера» укладено договори на закупівлю палива №78 від 07.05.2018 року та №100 від 02.07.2018 року . Уклавши в подальшому низку додаткових угод щодо підвищення ціни на паливо, було здійснено закупівлю палива за завищеними цінами, внаслідок чого інтересам територіальної громади м. Харкова завдано збитків в сумі 3 204 923 грн.

Під час проведення обшуку приміщення за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе , б. 169 у присутності двох понятих та інших учасників огляду, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 12.03.2020р. (справа №638/3352/19. провадження №1- кс/638/846/20) було виявлено і вилучено наступні речі: книгу розрахункових операцій № НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді від 26 березня 2020 року клопотання слідчого про арешт майна задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене 16.03.2020 року під час проведення обшуку приміщення за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе , б. 169 , у присутності двох понятих та інших учасників огляду, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року (справа №2638/3352/19. провадження №1-кс/638/846/20) - книгу розрахункових операцій № , яку поміщено до сейф пакету Національної поліції Головного слідчого управління № 4331452.

26.03.2020 року адвокатом ОСОБА_3 , що представляє інтереси власника тимчасово вилученого майна ТОВ «ХОЗСФЕРА», до суду подано скаргу на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні за № 90000074 від 19.02.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна .

В обгрунтування доводів скарги заявник вказує на те, що в клопотанні прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про обшук приміщення чи іншого володіння особи від 10.03.2020 року та в ухвалі слідчого судді від 12.03.2020 року про задоволення клопотання прокурора та надання дозволу на проведення обшуку приміщення , не було зазначено серед переліку майна, що підлягає відшукуванню та тимчасовому вилученню книгу розрахункових операцій № НОМЕР_1 , яка при проведення обшуку приміщення була безпідставно вилучена, а тому підлягає поверненню власнику в особі ТОВ «ХОЗСФЕРА» .

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені своєчасно та належним чином .

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги , дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
За ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
З доводів скарги вбачається, що майно, що вилучене під час складання протоколу, було вилучене непрвомірно.

Зі змісту клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про обшук приміщення чи іншого володіння особи від 10.03.2020 року та в ухвалі слідчого судді від 12.03.2020 року про задоволення клопотання прокурора та надання дозволу на проведення обшуку приміщення вбачається, що серед переліку документації, яка підлагала відшуканню та вилученню, не було зазначено документ, про поверення якого просить заявник по скарзі в порядку ст. 169 КПК України.

За вказаних вище обставин доводи скарги знайшли своє підтвердження в ході її розголяду , обгрунотвані, тому скарга підлягає задоволенню.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушення або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язком є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
З метою досягнення ефективного механізму захисту порушеного права заявника по скарзі, приймаючи до уваги, що ухвалою слідчого судді від 26.03.2020 року накладено арешт на майно, вилучене 16.03.2020 року під час проведення обшуку приміщення за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе , б. 169 у присутності двох понятих та інших учасників огляду, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року, слідчий суддя вважає, що в рамках данного провадження наявні підстави для вирішення питання про скасування арештутимчасово вилученого майна , тому що інакше не можливе викоання ухвали в частині зобов`язання слідчого поверути ТОВ «ХОЗСФЕРА» тимчасове вилученен майно, на яке накладений арешт, який на дійсниий час не скасовано, вбачаються законні підстави для скасування арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Нормою частини 3 передбачено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшук з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому даний захід забезпечення кримінального провадження може застосовуватися згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України лише у разі, якщо слідчий, прокурор доведе потреби досудового розслідування у такому ступені втручання у права особи розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено , що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення».

Відповідно до вимог ст.. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження- судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законний представник, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть , що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потребу або арешт накладено необґрунтовано.
З доводів клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не вбачається, що арештоване тимчасового вилучене майно відповідає критеріям , визначеним в ст.. 167 КПК України. Повернення власникові вилученої речі не може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що арешт майна накладено необгрунтовано, а тому наявні законні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що представляє інтереси власника тимчасово вилученого майна ТОВ «ХОЗСФЕРА», на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні за № 90000074 від 19.02.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити .

Скасувати арешт майна , накладений ухвалою слідчого судді від 26.03.2020 року у кримінальному провадженні № 90000074 від 19.02.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України , на тимчасово вилучене майно 16.03.2020 року під час проведення обшуку приміщення за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе , б. 169, у присутності двох понятих та інших учасників огляду, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року (справа №2638/3352/19. провадження №1-кс/638/846/20) - книгу розрахункових операцій № .

Зобов`язати слідчого повернути власнику майна вилучене майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1