Провадження № 1-кс/638/1/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0005194 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, має захворювання (епілепсія), неодруженого, працюючого вантажником за трудовою угодою в супермаркеті «Ашан», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 02.08.2009 року Сумським районним судом Сумської області від за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 24.01.2011 року Алуштинським міським судом Автономної Республіки Крим за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 14.01.2013 року на невідбутий строк 1 рік 9 місяців, 7 днів; 09.02.2015 року Заречним районним судом м. Суми за ч.2 ст.186 із застосуванням ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 09.11.2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 09 грудня 2019 року, близько 20 години ОСОБА_5 , знаходячись між будинком №11 по вул. Ахсарова та будинком № 31 по проспекту Л. Свободи в м. Харкові, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшов позаду до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , закривши їй рот рукою відкрито вихопив з руки мобільний телефон марки Samsung Galaxy S8 4/64Gb Maple Gold (G950F-DS), зі слів потерпілої вартість якого становить 12 711 грн. Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та обернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на свій розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 12 711 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 своїми протиправними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

27.12.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 20.12.2019, в якому остання пояснила, що 09.12.2019 близько 20 год. прямувала до дому, в безпосередній близькості між будинком №11 по вул. Ахсарова та будинком №31 по пр. Л. Свободи в м. Харкові, відчула як ОСОБА_5 підійшов позаду, закрив рукою її рота, після чого другою рукою схопив її мобільний телефон Samsung Galaxy S8 4/64Gb Maple Gold (G950F-DS) та заволодівши їм та побіг в бік АТС № 336; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.12.2019, в якому останній пояснив, що 12.12.2019, приблизно о 20 годині 10 хвилин, його співмешканець по кімнаті гуртожитку ОСОБА_5 прийшов до дому та запропонував купити мобільний телефон Samsung Galaxy S8 4/64Gb Maple Gold (G950F-DS) за 2000 гривень, на вказану пропозицію він погодився, передав грошові кошти ОСОБА_5 та купив зазначений телефон; протоколом пред`явленням особи для впізнання від 27.12.2019 року, за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка впізнала ОСОБА_5 , як невідомого, який 09.12.2019, приблизно о 20 годині, відкрито заволодів її майном; протоколом огляду місця події від 22.12.2019 року.

Вчинене ОСОБА_5 , кримінальне правопорушення-злочин, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до шести років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення злочини.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, ОСОБА_5 неодноразово був засудженим за вчинення кримінальних правопорушень злочинів, в тому числі умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення останній не став. Передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі визнання його винним та винесення судом обвинувального вироку, без звільнення від відбування покарання з випробуванням, підозрюваний може ухилитись від явки до органу досудового розслідування або суду, виїхати за межі держави, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий за корисливі злочини, не має постійного офіційного місця роботи та стабільного доходу, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, а тому ймовірно буде вчиняти інші корисливі злочини з метою отримання грошових коштів для витрат на власні потреби; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; зазначене дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 у подальшому з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину шляхом умовляння, залякування чи іншим чином може змусити потерпілу ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які ще не допитані судом, змінити свої покази.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працює, постійного джерела доходів не має, неодружений, осіб, які перебувають на утриманні, не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків, раніше судимий за скоєння умисного корисливого злочину проти власності, та знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, матиме можливість виїхати за межі України і, таким чином, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати, шляхом умовляння, залякування чи іншим чином, на потерпілу та свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може змусити їх змінити свої покази, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, вказавши, що щиросердно розкаюється у вчиненому, страждає на епілепсію з 14 років, батьків не має.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має зареєстроване місце проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0005194 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, тобто, до 03.03.2020 року.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді і суду;

2) не покидати місця мешкання у період часу з 21 години до 07 години: АДРЕСА_1 ;

3) не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання;

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав:

03 січня 2010 р. ___ год. __хв._________( ОСОБА_5 )