Справа № 203/2051/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпродзержинська,
громадянки України, одруженої, освіта середня, утриманців не маючої, офіційно
не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0000970,-

ВСТАНОВИВ:

Відділом розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000970, відомості за яким 01.11.2018 року внесено до ЄРДР за ч.1 ст.203-2 КК України за фактом зайняття ОСОБА_6 гральним бізнесом.
14.11.2019 року було винесено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
В наданому клопотанні, погодженому прокурором, слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21-00 г. до 07-00 г. строк на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.
Підозрювана та її захисник проти задоволення клопотання не заперечували.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали останнього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч.1,3 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України.
Згідно ч.1 ст.181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
В поданому клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Поряд з цим, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної, зокрема її вік, відсутність судимостей, що остання хоча і не має зареєстрованого місця проживання, проте має у власності житло квартиру АДРЕСА_3 , в якій постійно проживає з 2006 року, що підтверджується відповідною довідкою та актом, наданими захисником під час розгляду клопотання.
Не приймає суд до уваги наявну в матеріалах справи постанову про оголошення підозрюваної у розшук, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо її належного виклику та ухилення від органів досудового розслідування.
Таким чином, суд вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків вчинення підозрюваної дій передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які робиться посилання в клопотанні.
Разом з тим, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, визначених п.п.2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки будучі обізнаною, як підозрювана, про обставини кримінального провадження, остання може зашкодити належному проведенню досудового розслідування, шляхом надання вказівок та порад іншим співучасникам кримінального правопорушення, впливати на свідків, переховувати речі та документи, що можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Вказані обставини дають достатні підстави для застосування до підозрюваної заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді обрання запобіжного заходу.
Проте, відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, оскільки санкція ч.1 ст.203-2 КК України не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, вказана обставина в силу приписів ч.2 ст.181 КПК України виключає можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого та про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.132,176-179,181,193,194,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 26 лютого 2020 року, поклавши на неї протягом вказаного строку обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні за кожним викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона постійно проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

Ухвала про відмову в застосуванні домашнього арешту може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1