ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000613 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, громадянина України, українця, раніше судимого 22.10.2019 р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., котрий сплатив 11.02.2020 р.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 23.08.2019 р., близько 18 год. 30 хв., знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, в ході конфлікту з ОСОБА_8 , що виник з приводу виявлених тілесних ушкоджень на обличчі його сестри ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, шляхом нанесення удару кулаком правої руки в ділянку лівої сторони нижньої щелепи, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді зламу нижньої щелепи в ділянці 38 зуба, котрі згідно висновку експерта № 61 від 20.12.2019, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я та не були небезпечними для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому злочині та обставини викладені у обвинувальному акті визнав повністю. Також визнав повністю цивільний позов. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, котрий до вчинення даного злочину не мав судимості, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також бере до уваги сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженних, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд з урахуванням вищенаведених обставин прийшов до висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі та його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Оскільки після постановлення вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.10.2019 р. встановлено, що засуджений ОСОБА_5 винен у вчинені даного злочину, котрий вчинений до постановлення попереднього вироку, тому при призначенні покарання суду необхідно було б застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, однак беручи до уваги, що ОСОБА_5 повністю відбув покарання за попереднім вироком, сплативши штраф, тому суд призначає покарання без застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав цивільний позов, тому даний позов слід задовольнити і стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_10 10 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_10 10 000 грн. моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_1