Провадження №1-кс/369/4807/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006150 від 16.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з даним клопотанням мотивуючи його тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0006150 від 16.12.2019 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.12.2019 року близько 15 год. 00.хв(більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу себе, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до кімнати проживання ОСОБА_6 звідки таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Самсунг Гелексі» білого кольору, який знаходився на ліжку, після чого поклай його до своєї кишені.

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 від 15.12.2019;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

-Протоколом огляду місця події від 15.12.2019;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

19.12.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Рубіжне, не одруженого, маючому середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.187, ч.2 п.6 ст.115 КК України, було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до сховища.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватись від органу досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання, роботи свідків, та перебуваючи з останніми у відносинах пов`язаних із бувшим місцем проживання, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання ними неправдивих показань під час досудового розслідування та у подальшому на судовому засіданні.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Проведення вказаних слідчих дій потребує додаткового часу з огляду на складність провадження, і їх результати матимуть доказове значення для судового розгляду у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, до ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рубіжне, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.187, ч.2 п.6 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у арештному домі Державної установи «Київський слідчий ізолятор» терміном 60 діб. Визначити можливість застосування до підозрюваного

ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави в розмірі двадцяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 гривень.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний щодо вимог клопотання заперечував, та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У клопотанні слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006150 від 16.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або до суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області.
Роз`яснити підозрюваному, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід або грошове стягнення.
Строк дії ухвалидо 27 лютого 2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1