Провадження № 1-кс/947/5138/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001187 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, 24.04.2020 до ч/ч Київського ВП м. Одеси ГУНП України в Одеській області надійшло повідомлення «102» за фактом пошкодження майна шляхом підпалу, яке належить «Свято-Успенському патріаршому чоловічому монастирю» Одеської єпархії Української православної церкви, який розташований за адресою: м. Одеса, прову. Монастирський, 6.

24.04.2020 за вказаним фактом розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисне знищення або пошкодження чужого майна вчинене шляхом підпалу.
27.04.2020 було отримано покази від ОСОБА_5 , який пояснив, що 23.04.2020 в нього виник умисел на пошкодження транспортних засобів марки "Toyota" та "Lada 2107", та корівнику, які знаходяться на території Свято-Успенського монастиря за адресою м. Одеса, пров. Монастирський, 6. В подальшому, того ж дня він пішов до автозаправної станції "WOG", що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 174-Б, де придбав 2л. бензину "А-92" та розливши вищевказану рідину по 2-м іншим пляшкам, виконав дії направленні на підпал двох транспортних засобів та корівнику.
27.04.2020, в ході проведення огляду місця події за адресою м. Одеса, пров. Монастирський, 6, а саме в житловій кімнаті, яка знаходиться в келії Свято-Нікольського корпусу (перша з правої сторони від входу, без опізнавальних ознак) було виявлено та вилучено рясу чорного кольору, в яку був одягнутий ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , упаковану в спеціальний пакет №ЕХР0426768; взуття (черевики) чорного кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , упаковані в спеціальний пакет №ЕХР0410004; фрагмент килиму із слідами рідини невідомого походження жовтого кольору, який було упаковано в спеціальний пакет №ЕХР0308455; коробка із сірниками, яку було упаковано в спеціальний пакет №ЕХР0308456.

27.04.2020 вищевказані предмет визнано речовими доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів даного клопотання, досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Так, в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено майно, яке може містити відомості з приводу обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, а також яке могло використовуватися як засіб вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про відповідність такого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Викладені обставини свідчать про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна та в накладенні арешту на таке майно, в цілях забезпечення подальшого проведення необхідних процесуальних дій з означеним майном, в тому числі відповідних експертних досліджень, з метою забезпечення подальшого досягнення завдань кримінального провадження, зокрема й підтвердження/спростування події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи наявні на теперішній час правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених речей в рамках кримінального провадження, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання, з накладенням згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборони на відчуження, розпорядження та користування таким майном,

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001187 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України задовольнити.
Накласти арешт на наступні предмети: ряса чорного кольору, в яку був одягнутий ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , упаковану в спеціальний пакет №ЕХР0426768; взуття (черевики) чорного кольору в які був одягнутий ОСОБА_5 , упаковані в спеціальний пакет №ЕХР0410004; фрагмент килиму із слідами рідини невідомого походження жовтого кольору, який було упаковано в спеціальний пакет №ЕХР0308455; коробка із сірниками, яку було упаковано в спеціальний пакет №ЕХР0308456, без права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1