Справа № 143/1699/16-к
Провадження №11-кп/801/175/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000260 від 16.08.2016, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 12.11.2019р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Уладівка, Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено повністю.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 15.08.2016 близько 21:00 години, ОСОБА_7 . перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Фіат-124», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській в м. Погребище Вінницької області, в напрямку АЗС «ОККО», в районі перехрестя з вул. Терлецького, в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку із подією ДТП та згідно з яким «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», під час здійснення маневру обгону попутного транспортного засобу, в момент об`єктивної появи в полі зору велосипедиста ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, маючи технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на вищевказаного учасника дорожнього руху ОСОБА_11 , у зв`язку з чим останній від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Погребищенській ЦРЛ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок, в частині цивільного позову про стягнення із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 100 000 грн., відмовивши у задоволенні цивільного позову, в решті вирок залишити без змін, так як не було надано доказів, що ОСОБА_11 являється членом сім`ї ОСОБА_9 та вони перебували у шлюбних відносинах, а також не з`ясовані обставини, у чому саме полягає моральна шкода в сумі 100000 грн., оскільки 02.12.2016 ОСОБА_9 подавався цивільний позов із зазначенням шкоди в сумі 70000 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині цивільного позову про стягнення із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 100 000 грн. та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні цивільного позову, в решті вирок залишити без змін, оскільки суд не вірно врахував її покази про проживання її сина ОСОБА_11 із ОСОБА_9 однією сім`єю, так як між ними були неприязні відносини, ОСОБА_11 неодноразово вертався додому та проживав з ОСОБА_8 , мав загіпсовану руку із переломом кісті руки, а також ОСОБА_9 не надала доказів, що вона проживала з ОСОБА_11 однією сім`єю та доказів завдання їй моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлена до суду не з`явилася.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовільнити, так як не доведено, що ОСОБА_9 дійсно проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_11 та це також заперечує мати ОСОБА_11 , яка також визнана потерпілою, та якій відшкодовано шкоду, вважають необґрунтованою належним чином розмір шкоди в 100000 грн., потерпіла ОСОБА_9 заперечила проти апеляційної скарги, оскільки зібраними доказами, показами свідків вона підтвердила проживання в цивільному шлюбі протягом 3 років, але не заперечувала, що похоронами вона не займалась, посилаючись на стан здоров`я, а також, що вона через кілька місяців після смерті ОСОБА_11 зверталась до лікарів в листопаді 2016 року, прокурор заперечив проти апеляційних скарг, оскільки ОСОБА_9 визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні, а тому і має право на відшкодування моральної шкоди, ознайомившись з доводами апеляційних скарг та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про часткове їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оспорюється, як і в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Задовольняючи цивільний позов ОСОБА_9 , суд першої інстанції виходив з вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України та вважав доведеним факт проживання потерпілої ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , який загинув в результаті ДТП, у зв`язку з чим погодився з тим, що вона є потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Сторона захисту ще на стадії підготовчого засідання не оспорювала правомірність визнання ОСОБА_9 потерпілою, а також в ході розгляду кримінального провадження не спростувала підстави визнання ОСОБА_9 потерпілою, а потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, про що вірно зазначено у вироку.

Разом з тим, апеляційний суд, оцінюючи розмір моральної шкоди стягнутий на користь ОСОБА_9 , вважає, що зазначена сума стягнута без всіх обставин, що мають значення для стягнення.

Суд не довів, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , у ОСОБА_9 наступили тяжкі вимушені зміни у її життєвих стосунках та що необхідний тривалий час та зусилля на відновлення попереднього стану.

Крім того суд жодним чином не врахував і матеріального становища обвинуваченого, що він отримує дохід лише від випадкових заробітків, бо немає постійної роботи, у нього двоє малолітніх дітей, у зв`язку з чим дружина не працює, він добровільно відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_8 , а тому сума в 100000 грн є непосильною для ОСОБА_7 , а тому з урахуванням всіх наведених обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_9 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 408, 409, 419 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовільнити частково.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 12.11.2019р. щодо ОСОБА_7 в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовільнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4