Номер провадження: 11-кп/813/1437/20
Номер справи місцевого суду: 496/3558/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та Біляївським районним судом Одеської області, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000299 від 19.05.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2020 рокубув продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, до 16.06.2020 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать їх належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що суд не врахував, що він ОСОБА_8 раніше не судимий, має тяжкі захворювання, має неповнолітню дитину, зареєстрований на території Одеської області, за місцем проживання характеризується позитивно. Також обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що зобов`язується з`являтися в судові засідання, не зустрічатися з потерпілою у даному кримінальному провадженні, яка є його цивільною дружиною та його оббрехала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що заявлені ризики зменшилися, суд не врахував, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має неповнолітню дитину, має будинок у якому проживає разом з матір`ю і бабусею.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України:

1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2.Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

3.Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а тому встановлення на даному етапі вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на даній стадії вже не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років позбавлення волі, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», тяжкість злочину могла бути підставою для першого взяття під варту.

Крім того, враховуючи обставини інкримінованих злочинів, а також, що потерпілою є цивільна дружина обвинуваченого, з нею та неповнолітньою донькою обвинувачений проживав в будинку, іншого житла, як останній пояснив при розгляді апеляційної скарги, він не має, апеляційний суд вважає наявним та доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, оскільки сторона захисту не навела жодних обставин або доказів, які б про це свідчили.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, має тяжкі захворювання, має неповнолітню дитину, зареєстрований на території Одеської області та за місцем проживання характеризується позитивно, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки при їх наявності обвинувачений вчинив інкримінований злочин, та вони не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 має бути продовжений.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційних скаргах не наведено жодних обставин щодо необґрунтованості висновку суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000299 від 19.05.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 12.06.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4