У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

16 березня 2020 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гора, Бориспільського району, Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000625 від 14.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:

До слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що Слідчим відділом Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000625 від 14.03.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України. За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини.
13.03.2020, приблизно об 11 год. 00 хв. (точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 знаходились та розпивали спиртні напої в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_12 . Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачили в приміщенні квартири телевізор марки «JVC» модель «AV-2120QBE», серійний номер 12340392 з ефірним приймачем марки « ROMSAT», серійний номер «T2090R33591». Після цього у них виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна, яке належить ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого його обернення на власну користь, викрали з приміщення квартири телевізор марки «JVC» модель «AV-2120QBE», серійний номер 12340392, належний ОСОБА_12 , після цього покинули місце вчинення злочину та розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Крім того, 13.03.2020 приблизно об 19 год. 00 хв. (точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_13 та ОСОБА_6 повернулися у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_12 та в той же час знаходився ОСОБА_11 . Зайшовши до квартири у ОСОБА_13 та ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та подальшого його обернення на власну користь, здійснили напад на ОСОБА_11 , під час якого почали наносити тілесні ушкодження останньому, з метою заволодіти мобільним телефоном та отримати від потерпілого ключі від його автомобіля марки «Шевроле Авео». Так, ОСОБА_6 застосувавши до ОСОБА_11 фізичне насильство яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого за допомогою дерев`яного предмета квадратної форми, наніс не менше 10 ударів ОСОБА_11 в область спини, голови, рук та ніг. Далі, ОСОБА_13 застосувавши до ОСОБА_11 фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, взявши до рук господарський інструмент молоток, наніс не менше 5 ударів по голові ОСОБА_11 . Під час нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ключі від свого автомобіля марки «Шевроле Авео». Також, під час вчинення нападу на ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 заволоділи мобільним телефоном «Хуавей» належним громадянину ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину та розпорядились майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1200 грн. Окрім цього, 13.03.2020 приблизно об 19 год. 30 хв. (точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_13 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що мають при собі ключі від автомобіля марки «Шевроле Авео», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , якими вони щойно заволоділи під час нападу на ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів використали зазначений ключ сіли до салону вказаного автомобіля та поїхали на ньому у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом (легковим автомобілем), що належить ОСОБА_11 , спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 130 000 грн. В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на вказаному автомобілі були виявлені та затримані працівниками поліції за адресою Бориспільський район, с. Проліски, вул. Соборна, 16.

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.
В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, вказав на підтвердження доказами підозри та наявність ризиків кримінального провадження. В свою чергу, підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що 14.03.2020 р. ОСОБА_6 повідо млено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а тому, виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути враховані при обранні запобіжного заходу. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_6 до подій вказаного кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема протокол прийняття заяви від ОСОБА_11 , про вчинення кримінального правопорушення; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 14.03.2020 року; протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 від 14.03.2020 року; протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 від 14.03.2020 року; протокол прийняття заяви від ОСОБА_12 від 13.03.2020 року, про вчинення кримінального правопорушення; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 14.03.2020 року; протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 ; протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 14.03.2020 року; протокол огляду місця події від 13.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол огляду від 13.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 ; рапорт СКП Бориспільського ВП щодо виявлення автомобіля; протокол огляду від 13.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 ; протокол огляду від 13.03.2020 за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол обшуку від 14.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 ; повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 14.03.2020 року у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК КК України. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання. Твердження про наявність у нього роботи чи міцних соціальних зв`язків відхиляються, тому що належних підтверджень цьому не надано. Як пояснив в судовому засіданні підозрюваний, на даний час він офіційно не працює та постійного заробітку не має. Ці обставини у сукупності свідчать про схильність підозрюваного до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, з урахуванням наданих в суді пояснень підозрюваного щодо взаємовідносин із потерпілим ОСОБА_11 та обставин їх бійки, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_11 , який є мінімальним. Водночас, ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення прокурором не доведено. Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування. В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що після розлучення в нього постійного місця проживання в нього не має, іноді живе у сестри в с. Проліски. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Водночас, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні : щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. А тому, на думку слідчого судді, відсутні підстави для передбачення можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвала про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 08 травня 2020 року.
Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 17.03.2020 об 08.30 год.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1