Справа № 487/5786/19
Провадження № 1-кс/487/1057/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, роташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 24.10.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023, -
ВСТАНОВИВ:
03.02.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 від 24.10.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023, в якій вона просить скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що слідчий її виніс передчасно, посилаючись на покази заінтересованих свідків, не провівши необхідні слідчі дії, без повного та всебічного дослідження обставин справи.
В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала.
Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні вимог скарги просив відмовити, посилаючись на те, що жодними слідчими діями неможливо довести істотну шкоду, спричинену ОСОБА_4 в результаті неправомірних дій працівників Інгульського ВП, у зв`язку з чим відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №00000023, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, розслідувалось кримінальне провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 від 18.12.2017 р. про службову недбалість службових осіб Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягала у незаконному знищенні наркотичних засобів, які були речовими доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , яке повторно розглядається Ленінським районним судом м. Миколаєва.
29.07.2019 р слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 було прийнято процесуальне рішення про закриття вказаного кримінального провадження.
Зазначена постанова була скасована ухвалою слідчого судді від 12.09.2019 року.
Після чого, слідчим ОСОБА_5 знову винесено постанову від 24.10.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023.
Відповідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Як наголошує у своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Олександр Ніконенко проти України", "Мута проти України", "Карабет та інші проти України" Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ у справах "Бучинська проти України", "Сельмуні проти Франції, "Нечипорук і Йонкало проти України" суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства, оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.
Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим виконані не в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №00000023, оглянутих в судовому засіданні, слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 після скасування постанови про закриття кримінального провадження не було вчинено усіх необхідних слідчих дій для повного та об`єктивного розслідування, окрім як допитано свідка ОСОБА_6 процесуального прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 29.03.2018 р., в якому зазначено, що у зв`язку з подачею апеляційної скарги на вирок Ленінським районним судом м. Миколаєва, вирок від 25.02.2016 р. не направлявся на адресу Інгульського ВП ГУНП для виконання в частині знищення речових доказів. Зауважено, що в ході службового розслідування начальник сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення капітан поліції ОСОБА_7 вказав на вищевказані обставини події щодо знищення речових доказів. Зазначено, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення у сфері службової діяльності. Проте, слідчим при винесені постанови про закриття кримінального провадження не було надано належної правової оцінки вказаному службовому розслідуванню.

Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим, навіть після скасування першої постанови про закриття кримінального провадження, не було вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, а, отже, постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,слідчий суддя,-

ВИРІШИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, роташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 24.10.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023 задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, роташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 24.10.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023 - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1