Справа № 199/2955/20
ВИРОК
іменем України

04.06.2020 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000542 від 04.04.2020 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 21.02.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

2) 23.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, визначено виконувати самостійно вирок суду від 21.02.2020;

3) 23.04.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинуто покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2020 та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.02.2020 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (відповідно до обвинувального акта в редакції від 03.06.2020),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, знову вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
25.03.2020 близько 20:20 години ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що на праві сумісної приватної власності належить безпосередньо ОСОБА_3 та його сестрі ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що в кімнаті його сестри ОСОБА_5 на полиці знаходиться телевізор марки «Samsung» моделі PS-42C92HR, що на праві приватної власності належить останній, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжка).
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку, 25.03.2020 приблизно о 20:25 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 за місцем свого мешкання відсутня, шляхом вільного доступу, зайшов у спальню кімнату останньої та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, вчиняючи корисливий злочин повторно, підійшов до полиці, звідки шляхом вільного доступу таємно викрав телевізор марки «Samsung», модель PS-42C92HR, та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 3400 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , допитавши потерпілу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння при вищевикладених обставинах.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він 25.03.2020 за місцем свого та сестри проживання, з кімнати сестри, здійснив крадіжку телевізора, який заклав до ломбарду, за що отримав 900 гривень, які витратив на їжу.
Суд визнає покази обвинуваченого ОСОБА_7 , як докази його винуватості, що відповідає положенням ст. 95 КПК України, враховуючи те, що ці покази обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що прибувши до квартири, яка спільно належить їй та її брату ОСОБА_3 , виявила, що відсутній її телевізор, в результаті чого вона викликала поліцію. В неї не було сумніву, що саме ОСОБА_3 викрав цей телевізор. В подальшому вона викупила телевізор з ломбарду.

Як слідує з протоколу огляду місця події з фото-таблицею від 27.04.2020, встановлено місце вчинення злочину кімната АДРЕСА_3 .

При огляді в судовому засіданні договору про надання фінансового кредиту під заставу № 34.30075/0, встановлено, що ОСОБА_3 25.03.2020 заклав до ломбарду телевізор, за що отримав 900 гривень.

Як слідує з висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 1624/20 від 22.04.2020 ринкова вартість телевізору «Samsung» модель PS-42C92HR, станом на 25.03.2020, склала 3400 гривень.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.04.2020 свідок ОСОБА_8 , який є працівником ломбарду, серед наданих для впізнання фотознімків чотирьох чоловіків під номером № 2 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка 25.03.2020 заклала телевізор «Samsung» модель PS-42C92HR до ломбарду по АДРЕСА_4 .

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, розлучений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі.
Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, а тому воно повинно бути визначено із реальним його відбуттям.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин до постановлення 23.04.2020 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався, оскільки ОСОБА_3 з 23.04.2020 перебуває в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на виконання вироку в частині покарання у виді позбавлення волі, який набрав законної сили, а тому даним вироком доля запобіжного заходу не вирішується.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.04.2020 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 23.04.2020.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_9 витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, на суму 300 (триста) гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1