ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2019 за №0000058 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

18.08.2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 років, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

07.12.2016 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 18.07.2017 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2016 року в частині призначеного покарання скасовано, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2016 року залишено без змін, запобіжний захід у даному провадження не обирався, перебуває під вартою відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0003037 від 22.06.2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 205-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Невстановлені в ході слідства особи, перебуваючи на території м. Харкова (точна дата та місце в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлені) у вересні 2017 року запропонували ОСОБА_4 за матеріальну винагороду стали формальним засновником та керівником підприємства, до діяльності якого останній не матиме жодного відношення.
Малозабезпечений ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, усвідомивши суспільнонебезпечний характер запропонованих йому дій, маючи умисел на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, передав вказаним особам свій паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Жовтневим РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 11.03.2016 року та облікову карту платника податків № НОМЕР_2 на підставі яких невстановленими особами виготовлено проекти наступних документів:
заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, ФОП та громадських формувань;
протокол №01/09 загальних зборів учасників ТОВ «БК «Інтер-Буд»;
договір купівлі продажу №1 частки в статутному капіталі ТОВ «БК «Інтер Буд» між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
договір купівлі продажу №2 частки в статутному капіталі ТОВ «БК «Інтер Буд» між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ;
статут ТОВ «Будівельна компанія «Інтер Буд», в якому зазначено податкову адресу: м. Харків, вул. Космічна б.21 офіс 7.
В подальшому, ОСОБА_4 , 14.09.2017 року реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , розташованого за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська б. 20, діючи умисно, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис проекти офіційних документів містять завідомо неправдиві відомості та необхідні для перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності на його ім`я, підписав надані йому Договір купівлі продажу №1 частки в статутному капіталі ТОВ «БК «Інтер Буд» між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Договір купівлі продажу №2 частки в статутному капіталі ТОВ «БК «Інтер Буд» між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , Статут ТОВ «Будівельна компанія «Інтер Буд» (), до яких внесені неправдиві відомості щодо формування статутного капіталу підприємства, про визначення його місцезнаходження, про призначення учасником та засновником підприємства ОСОБА_4 за що він в подальшому отримав від невстановлених в ході слідства осіб 500 гривень.
Після цього, вказані документи приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.09.2017 року були подані до Департаменту реєстрації Харківської міської ради.
Отже, встановлено, що на час підписання вищевказаних документів ОСОБА_4 усвідомлював, що шляхом засвідчення їх своїм підписом, він, всупереч Заку України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 року (зі змінами та доповненнями) та чинного кримінального законодавства України вносить завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації змін раніше створеного підприємства ТОВ «БК «Інтер-Буд», оскільки дійсних намірів створювати (придбавати) вказане підприємство та відповідно виконувати зазначенні у статуті мету і предмет діяльності підприємства він не мав, правами учасника підприємства не користувався, обов`язки учасника товариства не виконував та жодного відношення до формування статутного капіталу підприємства він також не мав.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 205-1 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину. Суду зазначив, що дійсно у вересні 2017 році знайомий запропонував йому за матеріальну винагороду стати формальним керівником підприємства та вчинити дій, пов`язані із посвідченням договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі підприємства та сам статут. Вказав, що вказані дії вчинив, розуміючи при цьому, що він не є засновником підприємства, господарською діяльністю не займається. Підтвердив суду, що здійснив ці дії за винагороду в розмірі 500 грн. У скоєному щиросердно розкається, просить суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив пособництво невстановленим особам у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене за попередньою змовою групою осіб і його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 205-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, судимість не погашена, на період скоєння інкримінованого ним злочину офіційно не працював, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно з положеннями статті 67 КК України, судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді обмеження волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням, або застосування більш м`якого покарання.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, у суду немає підстав призначати йому покарання у вигляді штрафу, оскільки його розмір є суттєвим.
Разом з тим, суд, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою провину у повному обсязі, вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті, за якою він обвинувачується.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст. 205-1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за вказаним вироком Київського районного суду м. Харкова обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.
Суд роз`яснює обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя
Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1