Справа № 522/240/18
Провадження № 1-кс/522/1467/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Місто Одеса

Суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні № 0003722 від 17.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2017 приблизно о 21 години 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розлідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , знаходячись біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою, м. Одеса, вул. Французський бульвар, 22/1, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, наніс декілька ударів руками в область обличчя та потилиці останнього, тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2985 від 15.12.2017: «У гр. ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом лобного відростка верхньої щелепи справа, забійні рани області лівої надбрівної дуги та правої виличної області, синці повік обох очей, лоба та потиличної області.

Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги.

Враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості ушкоджень (синці - синюшно-багрового кольору), слід вважати, що вони виникли незадовго до зверення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 16.11.2017 р.

Перелом лобного відростка верхньої щелепи справа, забійні рани області лівої надбрівної дуги та правої виличної області, синці повік обох очей як кожне окремо, так і в сукупності спричнили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я».

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1, 3, 5 даної статті.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність вищевказаних ризиків.

Зібраними у провадженні матеріалами, встановлено, що у ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки, тобто є велика вірогідність його переховування від суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в підтвердження вказаного ризику є те, що ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся до судових засідань без поважних причин, будучі належним чином повідомленим про час та місце судового засідання.

Крім того, існують ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків, та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.
Обвинувачений під час розгляду клопотання заперечував проти його задоволення.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

У клопотанні прокурора не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор ґрунтує свої доводи лише на припущеннях.

Також не доведено існування ризиків у разі обрання обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, всі доводи ґрунтуються на припущеннях, до уваги береться лише тяжкість злочину у скоєнні якого лише обвинувачується ОСОБА_7 . Не досліджено обставини, які мають значення для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 9 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 р. виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до п. 10 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 18 Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 наступних, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків:

?прибувати за викликом до суду;

?не відлучатись з території України в якій він проживає без дозволу суду, прокурора;

?повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

?не відлучатися, у період часу з 22.00 год. до 07.00 год., з місця постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, прокурора.

Керуючись ст.ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, а саме до 22.06.2020 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

?прибувати за викликом до суду;

?не відлучатись з території України в якій він проживає без дозволу суду, прокурора;

?повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

?не відлучатися, у період часу з 22.00 год. до 07.00 год., з місця постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

23.04.2020