В И Р О К
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

6 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретареві ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні у розташуванні суду розглянула матеріали кримінального провадження № 0000695 відносно ОСОБА_6 за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Фастів, українка, громадянка України, з вищою освітою, не працює, заміжня, зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 , раніше не судима,
засуджена за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до положень ст. ст. 75 та 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком на два роки та покладенням на неї обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком також вирішено долю речових доказів та присуджено стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 4290 гривень, що складаються з оплати за проведення експертиз.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області, судова колегія, -

Унікальний номер справи: № 1-кп/362/284/19 Апеляційне провадження № 11-кп/824/2916/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_10 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 визнана винуватою у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, яке вона вчинила за наступних обставин.

25 листопада 2018 року, близько 1155 години, на автодорозі «Митниця-Фастів», поблизу повороту до села Порадівка Васильківського району Київської області, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку міста Фастова, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не врахувала дорожню обстановку, а саме мокрий стан проїзної частини, ожеледицю, у зв`язку із чим втратила керування автомобілем, виїхала на праве по ходу руху узбіччя, де скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також допустила зіткнення із стоячим автомобілем «ВАЗ 21703» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та причепом «ПА 004» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що був приєднаний до нього.
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, пішохід ОСОБА_12 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Не погодившись з вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 , вважаючи його незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, заступник прокурора Київської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, як вони описані у вироку, юридичної кваліфікації скоєного обвинуваченою за ч.2 ст. 286 КК України, виду та розміру основного і додаткового покарання, призначеного їй судом першої інстанції та можливості звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням, іспитовим строком, визначеним цим судом і рішенням про покладення на неї певних зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України, заперечуючи лише правильність звільнення ОСОБА_6 від відбування також і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На обґрунтування прокурор вказує, що судом першої інстанції в порушення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» невірно застосовано положення ст. 75 КК України, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням стосується лише основного покарання, і має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення ж від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Тобто, прокурор стверджує, що суд першої інстанції в порушення вказаних вимог неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.
На цих підставах прокурор просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням наступних обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних вимог, обвинувачену та її захисника, які з апеляційною скаргою погодилися, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченій, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації скоєного за ч.2 ст. 286 КК України були отримані в порядку застосування положень ч. 3 ст. 329 КПК України, порушень процедури застосування цієї процесуальної норми не встановлено, ніхто на такі порушення в апеляційному засіданні не скаржився та згадані висновки суду першої інстанції не піддавав сумнівам, а тому, розглядаючи апеляційну скаргу в межах апеляційних вимог, судова колегія ці висновки не досліджує, не перевіряє, не оцінює та погоджується з ними.
Не піддають сумнівам учасники апеляційного розгляду і заступник прокурора Київської області також і висновки суду щодо виду, розміру основного і додаткового покарання, визначених ОСОБА_6 за скоєне, можливості її звільнення від відбування цього покарання з випробуванням, терміну іспитового строку, визначеного у вироку та рішення в частині визначення зобов`язань, які покладені на ОСОБА_6 в порядку ст. 76 КК України, отже і в цій частині колегія суддів вказані висновки не досліджує, не оцінює та погоджується з ними.
Фактично апелянт в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Учасники апеляційного розгляду в апеляційному засіданні, як прокурор, так і захисник та обвинувачена, з цією позицією апелянта погодилися.

Судова колегія визнає, що апеляційні вимоги прокурора ґрунтуються на положеннях ст. ст. 75, 76, 77 КК України та відповідають загально визнаній судовій практиці, зокрема відображеній і в згаданому заступником прокурора області п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» невірно застосовано положення ст. 75 КК України, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням стосується лише основного покарання, і має бути належним чином вмотивовано у вироку, а тому погоджується зі вказаними міркуваннями.
При цьому мається на увазі також тяжкість наслідків від скоєного Войнаровською порушення правил дорожнього руху, а саме загибель одного потерпілого та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень другому потерпілому, що судова колегія визнає за обставину, яка виключає можливість звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання, навіть за умови формального вмотивування у вироку такого рішення.
На цих підставах апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області належить задовольнити повністю, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, за яким призначити їй основне та додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у тому ж виді та розмірах, як визначив суд першої інстанції, застосувавши до тільки основного покарання звільнення від його відбування з випробуванням на той же іспитовий строк та з покладенням тих же зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України, які визначив суд першої інстанції.
В силу викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 404, 405, 407 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року відносно ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Вказаний вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та іспитовим строком в два роки.

На підставі ст. 76 КК України, протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржений касаційним порядком безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.
Судді: