Справа № 646/2357/20
№ провадження 1-кп/646/666/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2020 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000556 від 19.03.2020 відносно обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Раквере, Естонія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29.05.2018 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.02.2020 умовно-достроково із не відбутим терміном 1 рік 23 дні,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2020 року, приблизно 00 год. 20 хв., знаходячись в магазині, який розташований за адресою: м. Харків, Мереф`янське шосе 2 а, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, попросив у продавця віддати йому мобільний телефон торгової марки «ZTE» Blade А7 32 gb», який на праві власності належить ОСОБА_6 та який останній залишив продавцю - ОСОБА_7 для зберігання та підзарядки, під приводом подальшої передачі ОСОБА_6 . Продавець ОСОБА_7 , не підозрюючи дійсних злочинних намірів ОСОБА_5 , передала останньому вищевказаний мобільний телефон для подальшої передачі ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_5 , заволодівши мобільним телефоном торгової марки «ZTE» Blade А7 32 gb», вартістю 1560 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Цивільний позов не заявляє.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 надав наступні свідчення: 19 березня 2020 року, приблизно 00 год. 00 хв., перебуваючи в магазині побачив, що ОСОБА_6 передав продавцю мобільний телефон для підзарядки, через деякий час не запитавши дозволу ОСОБА_6 попросив віддати продавця цей телефон для його передачі нібито володільцю, а забравши вищевказаний мобільний телефон не повідомив про це останнього та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Раквере, Естонія, громадянин України, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше судимого, останній раз: 29.05.2018 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.02.2020 умовно-достроково із не відбутим терміном 1 рік 23 дні.
Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
Наведене характеризує ОСОБА_5 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17 09 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому- щире каяття, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому- рецидив злочинів, те що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, скоїв злочин через 1 місяць 6 днів після звільнення умовно- дострокового від відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді позбавлення волі на певний строк та остаточне покарання призначити у вигляді позбавлення волі на певний строк на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2018.
Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєння кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України- призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом. Підстав для застосування ст. 69-1 КК України не вбачається.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

З урахуванням покарання, що призначається, а також для забезпечення виконання даного вироку, враховуючи наявність кримінального досвіду, для забезпечення спробам переховуватися від суду і вчинити інший злочин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експерта відсутні
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року, та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (місяців) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою-30.03.2020 року.

Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 року на мобільний телефон марки «ZTE» Blade A 7 32 gb 2019 в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 .
Речові докази:

- мобільний телефон марки «ZTE» Blade A 7 32 gb 2019 в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 - вважати повернутим власнику ОСОБА_6
- диск DVD -R ТМ «Verbatim» білого кольору з написом у нижній частині диска: «4,7 gb 120 min 16X»- залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1