ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/13023/19 (пр. № 1-кп/201/1177/2019), відомості про яке 24 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002663, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 23 жовтня 2019 року близько 10.00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив громадянку ОСОБА_5 , яка тримала у руках свій мобільний телефон «Samsung Galaxy J5». В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення відповідного майна. Знаходячись у зазначений час та у зазначеному місці, реалізовуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка вихопив у потерпілої ОСОБА_5 з рук мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», тим самим, відкрито викрав чуже майно. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, заволодівши мобільним телефоном «Samsung Galaxy J5», який належить потерпілій ОСОБА_5 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 4378,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, повернув майно потерпілій, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретним його обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, повернув майно потерпілій, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України або пов`язаного з реальним його відбуванням, в той же час, покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам індивідуальності, розумності і достатності.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні у розмірі 628,00 грн. (шістсот двадцять вісім гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1