печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,
УСТАНОВИВ:
04.04.2020 р. слідчий першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що управлінням з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000273від 12.03.2020 р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підполковника поліції ОСОБА_8 наказом по Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області № 79 о/с від 27.02.2017 р. з 27.02.2017 р. призначено на посаду заступника начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області; наказом по Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області № 306 о/с від 26.09.2019 р. полковника поліції ОСОБА_10 з 27.09.2019 р. призначено на посаду начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. В силу п. 2 примітки до ст. 368 КК України ОСОБА_10 під час перебування на вказаній посаді є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

У клопотанні зазначено, що згідно посадової інструкції заступників начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, затвердженої наказом Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 3 від 02.01.2020 р., на ОСОБА_8 покладено обов`язки із організації та контролю роботи особового складу відділу поліції, спрямованої, у тому числі, на запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів (ст. 204 КК України), порушення правил торгівлі тютюновими виробами (ст. 156 КУпАП).

У клопотанні також зазначено, що впродовж вересня 2019 р.-лютого 2020 р. ОСОБА_10 , як керівником, неодноразово висувалися до підлеглого ОСОБА_8 вимоги щодо належного виконання своїх службових обов`язків з питань спрямування зусиль працівників відділу поліції на запобігання, виявлення та припинення вказаних правопорушень на відповідній території обслуговування, при цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що у ОСОБА_10 відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 р., є право ініціювати проведення службового розслідування за фактами невжиття ним заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами на відповідній території обслуговування відділу поліції. Також ОСОБА_8 розумів, що за результатами такого службового розслідування для нього можливе настання відповідальності, передбаченої ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У зв`язку з цим у ОСОБА_8 у лютому 2020 р., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел, спрямований на систематичне надання неправомірної вигоди ОСОБА_10 , як начальнику Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, за нереагування останнім на факти невжиття ОСОБА_8 заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами на відповідній території обслуговування відділу поліції. З цією метою під час зустрічі, яка відбулася у період з 20 до 23.02.2020 р., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у службовому кабінеті № 220 будівлі Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71 ОСОБА_8 , висловивши намір узгодити продовження своєї протиправної діяльності, запропонував ОСОБА_10 щомісячно передавати останньому неправомірну вигоду у сумі 20 тис.грн за нереагування ним на факти невжиття ОСОБА_8 заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами особами, які здійснюють таку діяльність на відповідній території обслуговування відділу поліції. ОСОБА_10 , не надавши згоди на одержання неправомірної вигоди, 12.03.2020 р. звернувся до правоохоронних органів із заявою про протиправні дії ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, а також в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, під час зустрічі, яка відбулася приблизно о 12:00 год. 31.03.2020 р. у службовому кабінеті № 220 будівлі Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71, в ході розмови з ОСОБА_10 . ОСОБА_8 повідомив про подальші наміри не вживати заходи із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами особами, які здійснюють таку діяльність на відповідній території обслуговування відділу поліції. При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 , що ближче до кінця робочого дня передасть останньому грошові кошти за нереагування ОСОБА_10 на невиконання ОСОБА_8 своїх посадових обов`язків. Після цього приблизно о 18:00 год. цього ж дня ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті № 220 будівлі Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, а також в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, передав ОСОБА_10 першу частину раніше обумовленої суми грошових коштів у сумі 13500 грн за нереагування ним на факти невжиття ОСОБА_8 заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами особами, які здійснюють таку діяльність на відповідній території обслуговування відділу поліції. При цьому під час спілкування із ОСОБА_10 . ОСОБА_8 зазначив, що другу частину обумовленої суми грошових коштів він передасть ОСОБА_10 02.04.2020 р. У подальшому приблизно о 14:50 год. 02.04.2020 р. заступник начальника Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті № 220 будівлі Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, а також в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, до кінця, діючи умисно, передав начальнику Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_10 другу частину раніше обумовленої суми грошових коштів в якості неправомірної вигоди у сумі 6500 грн за нереагування останнім на факти невжиття ОСОБА_8 заходів із запобігання, виявлення та припинення незаконного збуту тютюнових виробів, порушення правил торгівлі тютюновими виробами особами, які здійснюють таку діяльність на відповідній території обслуговування відділу поліції. Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду, наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, а також в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з можливістю конфіскації майна, запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, як зазначено у клопотанні, кримінальне правопорушення,у якому підозрюється ОСОБА_8 , має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки скоєно службовою особою правоохоронного органу, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування, використати свої особисті зв`язки з працівниками у різних правоохоронних органах для незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищення, приховання або спотворення документів, речей, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, та, перебуваючи на волі, підозрюваний вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення таких доказів у даному кримінальному провадженні.

Слідчий також просить визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі, достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у максимальному розмірі, передбаченому для особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, та просить покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає (місто Кривій Ріг), без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , як особисто, так і за допомогою інших осіб; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисники, підозрюваний у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики, зазначені органом досудового розслідування, є необґрунтованими, а тому просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
03.04.2020 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії»). Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Надані докази зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує як положення, що передбачені КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що, на їх думку, підтверджує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати ризик ймовірного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, втім вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. При цьому ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, на що вказує Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Яжинський проти Польщі». Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.
Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , його сестра ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яка, у тому числі, належить їй, ОСОБА_15 є громадянином України, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має батьків ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має постійне місце проживання, місце роботи, міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягувався. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, у межах строку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Відмовити слідчому першого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 у задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 01 червня 2020 р., включно, заборонивши останньому у період доби з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає (місто Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , як особисто, так і за допомогою інших осіб;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
носити електронний засіб контролю.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 червня 2020 р., включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 01 червня 2020 р., включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції України за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1