Номер провадження: 11-сс/813/396/20
Номер справи місцевого суду: 522/2650/20 1-кс/522/3015/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в кримінальному провадженні №0000287, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком до 10.04.2020, з правом внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сагареджо Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

- 26.12.2016 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75, п. 2 ч. 1

ст. 76 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки;

- 20.07.2017 до Приморського районного суду м. Одеси направлений обвинувальний акт за ч. 2 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні №0002452;

- 22.05.2018 до Київського районного суду м. Одеси направлений обвинувальний акт за ч. 2 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні №0000498,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в кримінальному провадженні №0000287, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, доведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також враховуючи обставини справи та дані про особу підозрюваного, прийшов до переконання про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя, керуючись положеннями ст. 183 КПК України, прийшов до переконання про необхідність визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в розмірі, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час або виключно у вигляді застави у її мінімальному розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що оскаржена ухвала не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- слідчий суддя належним чином не перевірив наявність обґрунтованої підозри, а наявні в матеріалах кримінального провадження обставини та відомості не є такими, які б переконали неупередженого спостерігача, що ОСОБА_11 можливо вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України;

- слідчим та прокурором не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу;

- визначений слідчим суддею розмір застави не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, є занадто суворим та непомірно великим для підозрюваного;

- слідчим суддею не враховано наявність у ОСОБА_8 трьох дітей, громадянського шлюбу та орендованого житла.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.01.2020 приблизно о 22:45 годинні ОСОБА_11 разом з двома невстановленими особами чоловічої статі та двома невстановленими особами жіночої статі перебували на розі вулиць Рішельєвська та Грецька в м. Одесі, підшукуючи осіб, майном яких можливо заволодіти. При цьому, вказані особи попередньо погодили та розподілили між собою ролі, що одні зі спільників будуть відволікати увагу потерпілого розмовами та іншими діями у той час як інші спільники будуть намагатись таємно заволодіти майном потерпілого.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб та переслідуючи ціль особистого збагачення та помітивши на вказаному перехресті раніше їм невідомих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вказані особи вирішили таємно заволодіти наявним при них цінним майном.

Діючи згідно вказаного плану, ОСОБА_11 , діючи повторно, по черзі обіймав та піднімав з землі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , таємно перевіряючи вміст їх кишень з метою виявлення цінного майна та грошей. Виявивши у ОСОБА_13 мобільний телефон, який знаходився в правій кишені пальто, ОСОБА_11 вирішив ним таємно заволодіти.

Діючи з вказаною метою ОСОБА_11 знову став обіймати ОСОБА_13 та припіднімати його від землі, що потерпілий з метою утримання рівноваги дістав руку з кишені, якою тримав мобільний телефон, у той час як інші співучасники розмовами відволікали увагу його товариша ОСОБА_12 . В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_11 непомітно для потерпілого витяг з правої кишені пальто ОСОБА_13 мобільний телефон марки Iphone 11 Black 64 GB ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ,

ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 22 999 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень у чохлі чорного кольору вартістю 900 (дев`ятсот) гривень.

Таємно заволодівши вказаним чужим майном, ОСОБА_11 поставив потерпілого ОСОБА_13 на землю та поклав телефон до кишені своєї куртки і з метою утримання вказаного телефону в розпорядженні спільників, у разі якщо факт відсутності телефону виявить потерпілий, одразу ж передав для зберігання невстановленій жінці з вказаного числа спільників.

Однак факт таємного заволодіння ОСОБА_14 телефоном одразу ж виявив потерпілий ОСОБА_13 , який потребував від нього повернути вказане викрадене майно. Однак, ОСОБА_11 , зважаючи на те, що факт заволодіння чужим майном став відомий його власнику, діючи відкрито, з метою утримання при собі вказаного чужого майна, заперечив факт крадіжки у той час як вказана особа жіночої статі разом з вказаним мобільним телефоном покинула місце його заволодіння.

Відкрито заволодівши вказаним чужим майном, та завдавши потерпілому

ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 23 899 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень, ОСОБА_11 розпорядився ним на власний розсуд згідно з погодженими домовленостями з вказаними спільниками.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови»

№ 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2020;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_13 від 23.01.2020 та додаткового допиту останнього від 31.01.2020, відповідно до показань яких, до нього та його друга ОСОБА_12 підійшла група з п`яти невідомих йому раніше осіб, один з яких витягнув у нього з кишені належний йому мобільний телефон, а також описав інші обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, зазначивши, що ОСОБА_12 може підтвердити надані ним показання щодо обставин вчинення відносно нього протиправних дій;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2020 за участю потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до якого він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка заволоділа його мобільним телефоном за вищевикладених обставин;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.02.2020, відповідно до показань якого, до нього та ОСОБА_13 підійшла група з 5 невідомих їм осіб, один з яких почав міцно обіймати та підіймати ОСОБА_13 , після чого в останнього з кишені зник телефон, однак на їх вимоги повернути викрадений телефон вказані особи ніяким чином не відреагували;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2020 за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого він впізнав ОСОБА_8 як особу, яка причетна до викрадення мобільним телефоном ОСОБА_13 за вищевикладених обставин;

- протоколами огляду відеозаписів з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з камер системи «Безпечне місто», які зафіксували вчинення протиправних дій 18.01.2020 відносно ОСОБА_13 , та містять детальне зображення осіб, в тому числі підозрюваного ОСОБА_11 ; якого було ідентифіковано як особу, що обіймала та підіймала ОСОБА_13 , а потім передавала щось в руки особі, яка підійшла разом з ним та іншими особами до ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_15 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про застосування запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_11 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного та визначення непомірного розміру застави.
Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вище вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_16 .

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, таким чином, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Наразі, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, повторно, судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, неодружений, офіційно не працевлаштований, на території України не зареєстрований.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження відомості про місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_8 тривалий час були відсутні та у зв`язку з чим, з метою вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_15 , слідчий, в порядку вимог ст. 278 КПК України, направив на адресу проживання підозрюваного поштовим відправленням повідомлення про підозру від 10.02.2020.

Вказані обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків та про те, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, він може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Відсутність у ОСОБА_11 офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його існування, а також підозра у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих спонукань та факт притягнення до кримінальної відповідальності за інші корисливі кримінальні правопорушення, підтверджує наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_14 іншого кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, оскільки має трьох дітей, перебуває в громадянському шлюбі та орендує житло, апеляційний суд вважає такими, що не можуть свідчити про наявність стримуючих факторів у можливості перешкоджанні ОСОБА_14 кримінальному провадженню, що здійснюється відносно останнього.

Апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді про те, що за конкретних обставин справи, з огляду на дані про особу підозрюваного і самої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, а також потреби у проведенні слідчих та процесуальних дій на даній стадії досудового розслідування, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, необхідним, достатнім і доцільним запобіжним заходом з метою забезпечення виконання підозрюваним передбачених процесуальним законом обов`язків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави.

Крім того, апеляційному суду захисником не надано доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про завідомо непомірний розмір застави, визначений слідчим суддею.

Інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду не було представлено колегії суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи. Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час доведено існування зазначених слідчим суддею в оскарженій ухвалі ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Слідчим суддею обґрунтовано доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли бути підставою для скасування оскарженого судового рішення. Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.02.2020, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в кримінальному провадженні №0000287, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2020, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4