ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1908/20 Справа № 184/780/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року про задоволення подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ржищіва Когарлицького району Київської області,

умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року задоволено подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що за час відбування покарання засуджена характеризується позитивно, має чотири заохочення, стягнень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», «Фізкультура і спорт»; бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до ради колективу засуджених відділення та установи; працевлаштована, з травня 2017 року по березень 2020 року норма виробітку засудженої в середньому складає 93 %, самостійно та у повному обсязі оплатила процесуальні витрати в сумі 1860,00 грн., визначені вироком суду, з власної ініціативи без урахування здійснених погашень по виконавчому листу систематично сплачувала грошові кошти на відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1 860 грн., по виконавчому листу відшкодовано 5 157,29 грн. матеріальних збитків, завданих потерпілому, що в сукупності свідчить про те, що засуджена у повній мірі стала на шлях виправлення та підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що засуджена відбуває покарання у виді обмеження волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину та на час розгляду подання строк невідбутої частини покарання складав 8 місяців 14 днів. Звертає увагу, що при умові залучення засудженої до праці на неповний робочий день, норма виробітку не може складати 100%, а складає фактично 50%. Зазначає про наявність виконавчих листів на засуджену на суму 309 915,6 грн., з яких сплачено лише 7 017,29 грн. Звертає увагу, що ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року вже було відмовлено у задоволенні подання про застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, при цьому враховуючи положення ч. 7 ст. 539 КПК України нове подання могло бути подано до суду не раніше 22 жовтня 2020 року. Вказує, що судом не вирішено долю додаткового покарання, призначеного засудженій.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджена ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою, та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 засуджена вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року за ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України з застосуванням ст.ст. 70, 72 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк 2 роки та подальшим звільненням від відбування основного покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року скасовано в частині призначення покарання та визначено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України з застосуванням ст.ст. 70, 72 КК України остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк 2 роки.
Початок строку відбування покарання 19 березня 2017 року, кінець строку 22 січня 2021 року.
Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на час розгляду судом подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджена своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженої в цілому та її поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 з 19 березня 2017 року перебувала у державній установі Київський слідчий ізолятор та за цей час характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала.

З 14 травня 2017 року засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі Покровський виправний центр (№ 79) та за цей часхарактеризується позитивно, має 4 заохочення, стягнень не має, залучається до виконання робіт з благоустрою колонії установи та прилеглої території, працевлаштована, бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу.
Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2019 року скасовано ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи Покровський виправний центр (№ 79) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт засудженій ОСОБА_7 .
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника державної установи Покровський виправний центр (№ 79) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 залишено без зміни.
Ті обставини, що засуджена ОСОБА_7 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до благоустрою установи, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджена повністю стала на шлях виправлення, оскільки благоустрій установи не право засудженої, а її обов`язок, та така поведінка засудженої не може бути підставою для її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженої ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженої умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженої за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженої в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженої.

Крім того, приймаючи рішення про застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення, суд першої інстанції не врахував інтереси потерпілого, якому вчиненим ОСОБА_7 злочином спричинено матеріальну шкоду. Так, згідно довідки державної установи Покровський виправний центр (№ 79) про наявність виконавчих листів в установі на виконанні перебувають виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПТ «Діла Ломбард» матеріальної шкоди в розмірі 185 196,00 грн., а з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій та стягнення виконавчого збору загальна сума за виконавчими документами складає 218 210,55 грн. При цьому, за весь період відбуття покарання на в рахунок погашення вказаної заборгованості засудженою сплачено лише 5 157,29 грн.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженої до вчинених нею злочинів, даних щодо праці, додержання нею вимог режиму, даних про її особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних злочинів та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року про задоволення подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державної установи Покровський виправний центр (№79) щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4