Справа № 645/8217/19
Провадження № 1-в/645/36/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про прийняття рішення щодо звільнення від відбування покарання із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України з неповною середньою освітою, не працюючого, засудженого 25.10.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (далі Немишлянський РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області) звернувся до суду із поданням про звільнення засудженого за вироком Московського районного суду м.Харкова від 25.10.2011 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 року та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, гр-на ОСОБА_4 в зв`язку із закінченням іспитового строку, в період якого останній у визначені дні на реєстрацію до Немишлянського РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області з`являвся, порушень порядку та умов відбування іспитового строку не допускав; до адміністративної відповідальності не притягувався; за місцем проживання характеризується задовільно. В той же час відносно гр. ОСОБА_4 05.03.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань занесено дані щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 К К України. Ухвалою Фрунзенського суду м.Харкова від 24.01.2019 року гр. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №№120- 14-2-2-0460/000804 від 05.03.2014 року закрито за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Отже, гр. ОСОБА_4 не буде підданий кримінальному покаранню.

З урахуванням цього, після спливу визначеного судом іспитового строку у засудженого, навіть при наявності інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, уповноважений орган пробації повинен надсилати до суду подання про вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

В судове засідання представник Немишлянського РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся судом, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся судом, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Відповідно до п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. Згідно п.3 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, крім іншого, передбачених п.9 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Судом по справі встановлено, що вироком Московського районного суду м.Харкова від 25.10.2011 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 року та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої системи.

Відповідно до ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК.

З огляду на викладене, враховуючи, що іспитовий строк тривалістю 3 роки, встановлений засудженому ОСОБА_4 , почав обчислюватися з моменту проголошення вироку Московського районного суду м.Харкова, тобто з 25.10.2011 року, на дату розгляду судом даного подання вказаний іспитовий строк закінчився.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Немишлянському РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області з 27.05.2013 року за останнім відомим його місцем проживання в АДРЕСА_1 , йому були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої системи, а також він був попереджений про наслідки порушення порядку відбування покарання з випробуванням, про що свідчить дана ним підписка від 19.04.2012 року.

За час перебування на обліку в Немишлянському РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області засуджений ОСОБА_4 згідно довідок Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області в період іспитового строку до адміністративної відповідальності засуджений не притягувався. По місцю проживання характеризується задовільно.

В судовому засіданні під час дослідження матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 судом встановлено, що останній порушень обов`язків, покладених на нього судом не допускав, до адміністративної відповідальності засуджений не притягувався, однак притягувався до кримінальної відповідальності.

Згідно вимоги щодо наявності даних про притягнення до кримінальної відповідальності вбачається, що відносно гр. ОСОБА_4 26.03.2014 року складено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню №0000804 від 05.03.2014 року.

Ухвалою Фрунзенського суду від 24.01.2019 року гр. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження 0000804 від 05.03.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, закрито.

Отже, кримінальне провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, закрито з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000804 від 05.03.2014 року вбачається, що події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, мали місце 23.02.2014 року, тобто в період іспитового строку, призначеного ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.10.2011 року.

Положеннями ч.3 ст.75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначені ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України, відповідно до яких

- після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання;

- після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до положень п.6 глави 3 розділу ІХ Порядку стосовно звільненого з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються клопотання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

В той же час положеннями ч.2 та ч.3 ст.78 КК України визначено процесуальні наслідки для засудженого, який:

- на протязі іспитового строку не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки згідно ст.76 КК України,

- на протязі іспитового строку вчинив новий злочин.

Так, у випадках, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання (ч.2 ст.78 КК УКраїни).

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України ( ч.3 ст.78 КК України).

От же, порядку направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину та звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України із закриттям провадження по кримінальній справі без постановлення вироку, діючи норми КК України не містять, закон пов`язує процесуальні наслідки для такого засудженого виключно у випадку засудження його саме вироком суду за новий злочин, вчинений в період визначеного йому іспитового строку.

Ст. 62 Конституції України та ч.2 ст. 2 КК України та ч.1 ст. 17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Так, зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 року у справі № 1-15/99).

З огляду на наведене вище, а також враховуючи, що відсутність у положеннях ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК, ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України модального слова «може» свідчить, що згадані норми мають імперативний (зобов`язуючий) характер, представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку має звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання, а суд, відповідно, ухвалити рішення про таке звільнення, якщо він протягом цього строку виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину (скоєння нового злочину та вина засудженого, як вже зазначалося, мають бути встановлені обвинувальним вироком суду).

Таким чином, суд при вирішенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, не вважає такими, що можуть бути підставою для відмови в його задоволенні, обвинувачення засудженого у вчиненні злочину 23.02.2014 року, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_4 не був підданий кримінальному покаранню.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного йому за вироком Московським районним судом м.Харкова від 25.10.2011 року у зв`язку із закінченням іспитового строку, як засуджений, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового злочину,на підставі ч.1 ст.78 КК України.

Керуючись ч.1 ст.78 КК України, ст.165 КВК України, ст.ст.369, 372, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про прийняття рішення щодо звільнення від відбування покарання із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 25.10.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -