Справа № 199/3270/20
ВИРОК
іменем України

2020 року травня місяця 27 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0000653 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2020 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, українця з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.05.1996 Самарським районним судом міста Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 140 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 45 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 22.12.1998 Зачепилівським районним судом Харківської області, за ч.3 ст.140, ч.3 ст. 213, 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, звільнився 29.04.2004 року по закінченню строку покарання;
- 24.09.2008 Ізюмським міським судом Харківської області, за ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 20.10.2011 Ізюмським міським судом Харківської області, за ч.2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією майна. 14.12.2015 перегляд вироку Синельниківським міським судом Дніпропетровської області, відповідно до ст. 82 КК України, не відбуту частину покарання 2 роки 8 місяців 19 днів позбавлення волі, замінено на обмеження волі. Звільнився 27.04.2016 році умовно достроково на 4 місяці 27 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин проти власності.
Так, ОСОБА_3 24.04.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, прибув до раніше знайомої йому ОСОБА_5 , за адресою: м. Дніпро, вул. Бердянська, будинок, 36.

Перебуваючи на кухні вказаного будинку, у вказаний день, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_3 на столі побачив соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору. В цей же момент, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, а саме соковитискачем фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору, який належить ОСОБА_5 . Так, того ж дня, тобто 24.04.2020, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись у вищевказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, скориставшись довірливими відносинами з ОСОБА_5 попросив у останньої соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору, на термін 2 дні, під вигаданим приводом приготування для власного споживання фруктового соку. Потерпіла ОСОБА_5 не будучи обізнаною у дійсному намірі ОСОБА_3 та довіряючи останньому, погодилась та добровільно передала йому свій соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, діючи з корисливих мотивів, того ж дня, тобто 24.04.2020 близько 16:00 годин, ОСОБА_3 не маючи на меті повертати власнику соковитискач, взяв у ОСОБА_5 фірми «СLATRONIC АЕ2758», та утримуючи його при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном потерпілої в подальшому на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій

ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 600 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих безпосередньо у суді.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, 24.04.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, прибув до раніше знайомої йому ОСОБА_5 , за адресою: м. Дніпро, вул. Бердянська, №36. Перебуваючи на кухні вказаного будинку побачив на столі соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору, який належить ОСОБА_5 , та попросив у неї даний соковотискач на термін 2 дні, під вигаданим приводом приготування для власного споживання фруктового соку. ОСОБА_5 добровільно передала йому свій соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758». Як пояснив ОСОБА_3 повертати зазначений соковотискач ОСОБА_5 він не збирався. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заклавши соковотискач до «ломбарду», який він звідти викупив але вже після приїзду працівників поліції. При цьому, ОСОБА_3 просив суд суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 24.04.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, вона перебувала у себе вдома у м. Дніпро, вул. Бердянська, №36, коли до неї прийшов ОСОБА_3 та перебуваючи на кухні попрохав у неї соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору, на термін 2 дні, для приготування фруктового соку. Вона повірили ОСОБА_3 і добровільно передала йому свій соковитискач фірми «СLATRONIC АЕ2758», який отримала лише після звернення до поліції із заявою про вчинення злочину.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.04.2020 року було прийнято заяву від гр. ОСОБА_5 , яка просила вжити заходи до знайомої їй людини на ім`я ОСОБА_6 , який 24.04.2020 у неї вдома за адресою: м. Дніпро, вул. Бердянська, №36, заволодів належним їй соковотискачем, марки «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору.
Відповідно до договору від 27.04.2020 року про надання фінансового кредиту під заставу №37.45947/0 укладеним між ПТ «Ломбард» ОНІКС» Анохіна, Яценко» та ОСОБА_3 за яким останній заклавши соковотискач марки «СLATRONIC АЕ2758» отримав грошові кошти у сумі 200.00 гривень.

За результатами судово-товарознавчої експертизи №1738/20 від 28.04.2020 ринкова вартість соковитискача марки «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору, придбаний у вересні 2019 року, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 24.04.2020, становила 600,00 (шістсот) гривень, за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав споживчі характеристики.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 05.05.2020 року в присутності двох понятих, та потерпілої ОСОБА_5 оглядався соковитискач марки «СLATRONIC АЕ2758». Соковитискач пошкоджень не має, всі запчастини на місці. Зі слів потерпілої оглянутий соковотискач належить їй, а громадянин ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів саме цим соковитискачем.

У відповідності до постанови про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 05.05.2020 року визнано в якості речового доказу соковитискач «СLATRONIC АЕ2758» та передано на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_5 . Кредитний договір про надання фінансового кредиту під заставу № 37.45947/0 вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з протоколом проведення впізнання за фотознімками від 05.05.2020 року, у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_7 на фото під №1 впізнав особу, на якому зображений ОСОБА_3 , який 27.04.2020 року заклав до ломбарду соковитискач, білого кольору.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 19.05.2020 року у присутності понятих за участі обвинуваченого ОСОБА_3 було переглянуто відео запис на CD-RW диску з камери відео спостереження, що знаходиться в приміщенні ломбарду «Імперіал» за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 1, де встановлено, що 27.04.2020 року о 15.27, заходить чоловік у правій руці якого тримає пакет жовтого кольору, після того передає соковитискач, білого кольору. Після перегляду відеозапису, ОСОБА_3 пояснив, що на даному відеозаписі зображений саме він.

У відповідності до постанови про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 19.05.2020 року визнано в якості речового доказу відео запис на CD-RW диску з камери відео спостереження ломбарду «Імперіал», та вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого та потерпілу у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як такі що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє. Навпаки ОСОБА_3 розумів, що вчинювані ним дії є злочинними, при цьому він розумів наслідки своїх злочинних дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При цьому суд не відносить рецидив злочинів до обставин, що обтяжують покарання, оскільки пункт 1 частини першої статті 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Вищенаведене узгоджується і з роз`ясненнями, що містяться у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року,якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

5.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг не надходило, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, потерпіла при призначенні покарання просила призначити мінімально можливе покарання, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує відсутність обставини що обтяжують та пом`якшують його покарання, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, офіційного доходу (заробітку) не має, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу особисто ОСОБА_3 виконано не буде. Тобто, такий вид покарання як штраф буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Крім вказаного, призначення покарання без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України, становитиме надмірний тягар для ОСОБА_3 та не буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 300,00 гривень.

Речові докази: відео запис на CD-RW диску з камери відео спостереження ломбарду «Імперіал», та кредитний договір про надання фінансового кредиту під заставу від 27.04.2020 року № 37.45947/0 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: соковитискач марки «СLATRONIC АЕ2758», білого кольору залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 -Почтови

27.05.2020