Справа № 149/2776/19
Ухвала
Іменем України
14.02.2020року колегія суддів Калинівського районного суду Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівка Вінницької області, питання щодо продовження дії запобіжного заходу та його зміни по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 07 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000225 від 07.06.2019р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.

Суд, перевіривши обвинувальний акт вважає, що він складений та підписаний слідчим, уповноваженим в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати відповідне досудове розслідування кримінальних правопорушень, і затверджений в установленому порядку прокурором. За змістом обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення, обвинувальний акт підписано слідчим та прокурором, до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

За таких обставин, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затверджені прокурором дотримані вимоги закону, а тому підстав для його повернення прокурору не має.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав: кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області;угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло;підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в порядку ч.2 ст.303 КПК України, звернулась 20.12.2019р.до суду із письмовою скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії слідчого, в частині допиту свідків та проведення огляду місця події, до внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий, дії якого оскаржуються в судовому порядку, в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить скаргу розглянути за його відсутності, у задоволенні скарги скаржнику відмовити, оскільки досудове розслідування, у тому числі огляд місця події, допит свідків, розпочато виключно після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просила скаргу залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не погоджуючись із позицією свого захисника, наполягав на розгляді та задоволені поданої скарги.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, було розпочато виключно після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Розглянувши подану скаргу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.214 КПК України, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

З наданого суду стороною обвинувачення Витягу з ЄРДР № 0000225 від 07.06.2019р., встановлено, що датою реєстрації даного кримінального провадження є 07.06.2019р. 00год.09хв.

Як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, досудове розслідування розпочалося після внесення відомостей до ЄРДР, зокрема огляд місця події розпочато 07.06.2019р. о 00год.23хв.; допит свідків розпочато 07.06.2019р. відносно ОСОБА_11 о 00год.20хв., ОСОБА_12 о 00год.20хв., ОСОБА_13 о 01год.00хв., та ОСОБА_14 о 07год.10хв.

Виходячи з викладеного, доводи викладені в скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, а тому остання підлягає залишенню без задоволення.

Дане рішення судом приймається виходячи з позиції обвинуваченого ОСОБА_8 , який не дивлячись на відмову у підтриманні скарги його заявником адвокатом ОСОБА_9 , наполягав на її розгляді та задоволенні.

Через канцелярію суду надійшло письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зникли.

Також на адресу суду надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке обґрунтоване тим, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглянувши заявлені клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 23.10.2019р. у справі № 149/2729/19, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 терміном до 07 листопада 2019 року включно.

Ухвалами Калинівського районного суду Вінницької області від 05.11.2019р. та від 20.12.2019р. продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 терміном на 60 (шістдесят) днів, востаннє до 17.02.2020р. включно.

14.02.2020 року прокурором подано до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, підстави, за яких було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінились, а саме ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, обвинувачений після вчинення злочинних дій, а саме після нанесення потерпілому ОСОБА_16 множинних ударів сокирою в життєво важливий орган (в область голови та лівого передпліччя), в результаті чого останній відразу втратив свідомість, намагався приховати даний злочин, для чого звернувся до своєї сусідки ОСОБА_17 з проханням допомогти винести із його будинку тіло потерпілого та викинути його у річку Південний Буг. Вину у вчиненні вищевказаного умисного особливо тяжкого злочину не визнає. Раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, який вчинив при аналогічних обставинах, та був засуджений судом до більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст.69 КК України), та звільнений від його відбування із іспитовим строком (ст.75 КК України), тобто він розуміє, що у випадку доведеності його вини у вчиненні даного злочину судом до нього повторно не може бути застосовано вимоги ст.ст.69, 75 КК України, що, у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу сприятиме його переховуванню від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_8 вчинив злочин проти життя чи здоров`я потерпілого, внаслідок його злочинних дій потерпілий спочатку перебував у реанімаційному відділенні у тяжкому стані, а у подальшому переведений у травматологічне відділення лікарні. Під час допитів потерпілий наголосив на тому, що він боїться незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого. Аналогічну заяву потерпілий надав до Калинівського районного суду, в якій просить у підготовчому судовому засіданні продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Потерпілий мотивує свої вимоги тим, що після вчиненого у відношенні нього злочину, внаслідок агресивної поведінки обвинуваченого, в результаті тих тяжких травм, які він отримав від обвинуваченого, що потягло за собою його тривале лікування, потерпілий боїться, що будучі на волі обвинувачений продовжить свою злочинну діяльність у відношенні нього, буде на нього незаконно впливати, в тому числі і шляхом фізичної розправи. Окрім цього, відповідно до побутової характеристики, ОСОБА_8 характеризується з негативної сторони, вживає спиртні напої з особами, схильними до вживання алкогольних напоїв у своєму домогосподарстві, веде скритий, аморальний спосіб життя. З сусідами та односельцями добросусідських відносин не підтримує, неодноразово погрожував їм фізичною розправою. Враховуючи, що потерпілий та свідки злочину є його сусідами та односельцями, викладене свідчить про наявність такого ризику як можливість з боку ОСОБА_8 незаконно впливати на потерпілого та свідків жителів села, а тому продовження йому саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде стримуючим чинником щодо його вільного пересування і таким чином усуне його вплив потерпілого та свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. У свою чергу, незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж провадженні відповідно до діючого кримінального законодавства кваліфікується як злочин, що свідчить про наявність такого ризикувчинення іншого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. На підставі викладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, той факт, що він проживає один, родини та утриманці не має, за місцем мешкання неодноразово погрожував сусідам та характеризується негативно, притягався до кримінальної відповідальності за злочин проти життя та здоров`я, що свідчить про антисоціальний спосіб його життя та про відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем проживання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто неявки до суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому просить задовольнити клопотання.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, 3) незаконно впливати на свідків, 5) вчинити інше кримінальне правопорушеня.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що строк тримання ОСОБА_8 під вартою було продовжено до 17.02.2020р. включно.

При вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить із наявності пред`явленого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованогойому злочину та необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, вплинути на свідків та потерпілого, які ще не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідно до ч.1 ст.178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якоговін обвинувачується, відсутністю сталих соціальних зв`язків та стосунків, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, судом враховано інформацію щодо стану його здоров`я, викладену в листі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1), відповідно до якого ОСОБА_8 має задовільний стан здоров`я, стаціонарного лікування не потребує.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, кримінальне провадження не завершено, строк тримання під вартою закінчується 17.02.2020р., а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли,а тому оскільки підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання суду, враховуючи викладені обставини, доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не переважають доводів сторони обвинувачення та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно продовжити на 60 (шістдесят) днів, до 13 квітня 2020 року включно.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не має, а тому у його задоволенні заявнику необхідно відмовити.

Слід також зауважити, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 не зміг довести суду належними та допустимими доказами того, що він фізично та матеріально здатний забезпечити виконання належним чином процесуальних обов`язків зі сторони обвинуваченого ОСОБА_8 , та уникнення останнім ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177КПК України, у разі прийняття судом рішення про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Від сторони обвину вачення надійшло клопотання про встановлення розумних строків судового розгляду кримінального провадження.

Розглянувши та доконало вивчивши подане клопотання, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо даного питання, суд приходить до наступних висновків:

За ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дана норма імплементована в національне законодавство та закріплена в ч.1 ст.21 КПК України.

Згідно ч.1 ст.318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

За ч.5 ст.28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

При цьому, як передбачено в ч.4 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Забезпечення проведення судового провадження у розумні строки покладається на суд (ч.2 ст.28 КПК України).

Згідно п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом, суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи з викладених вимог кримінально-процесуального закону, враховуючи складність кримінального провадження, поведінку учасників та спосіб здійснення ними своїх прав, обов`язків чи повноважень, беручи до уваги значний термін знаходження обвинуваченого під вартою, усвідомлюючи особисту відповідальність, з метою вжиття всіх необхідних заходів відносно неухильного дотримання процесуальних строків та не порушення прав учасників провадження щодо справедливого розгляду та вирішення справи в розумні строки, уникнення обставин, які негативно впливають на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади, суд вважає за необхідне прискорити розгляд кримінального провадження, здійснивши його в першочерговому порядку.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, інтереси яких представляють адвокати, які за родом своєї професійної діяльності формують свій робочий графік виходячи із зайнятості в інших процесах, питання про визначення графіку судових засідань по даному кримінальному провадженню, потребує погодження з останніми.

Ця позиція випливає з п.8 резолюції Ради суддів України, Ради прокурорів України та Ради адвокатів України «Професійна етика правосуддя», ухваленої за підсумками спільного засідання 21.09.2018р., відповідно до якого, з метою забезпечення кожному захисту його прав, свобод та інтересів упродовж розумних строків та уникнення порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рекомендовано суддям організувати розгляд судових справ у межах чинного процесуального законодавства, а також затверджувати після обговорення зі сторонами, ураховуючи їх зайнятість, та фіксувати графіки засідань, встановлювати відповідні строки для виконання процесуальних дій.

При цьому слід зауважити, що адвокат згідно ч.4 ст.45 Правил адвокатської етики, адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.28 КПК України, сторони кримінального провадження мають право на звернення до суду із клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», за результатами розгляду клопотання про необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК (частина шоста статті 28), суд постановляє мотивовану ухвалу, в якій при встановленні підстав для прискорення кримінального провадження може бути вказано, у межах якого строку має бути здійснено кримінальне провадження або окрема процесуальна дія. Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Таким чином, клопотання сторони обвинувачення про встановлення розумних строків судового розгляду кримінального провадження є обґрунтованим, заснованим на вимогах процесуального закону, та таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.п. 6, 7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», п.8 резолюції Ради суддів України, Ради прокурорів України та Ради адвокатів України «Професійна етика правосуддя», ст. ст. 9, 20, 31, 45-46, 48, 50, 177, 178, 197, 303, 314-316, 318, 369-372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на дії слідчого, подану в порядку ч.2 ст.303 КПК України, на задоволенні якої в судовому засіданні наполягав обвинувачений залишити без задоволення.

Клопотання сторони обвинувачення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Голодьки Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, вдівця, непрацездатної особи, пенсіонера, судимого 29.03.2017р. Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на два роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, терміном на 60 (шістдесят) днів, до 13 квітня 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_8 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», куди невідкладно надіслати копію цієї ухвали для виконання.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області на 21 лютого 2020 року на 11год. 00хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох професійних суддів.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання сторони обвинувачення про встановлення розумних строків судового розгляду кримінального провадження - задовольнити.

Прискорити розгляд кримінального провадження, здійснивши його в позачерговому порядку, у межах строку дії запобіжного заходу, подовженого для обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме у строк до 13 квітня 2020 року.

З метою дотримання цього строку, розгляд кримінального провадження попередньо організувати у часовий проміжок з 11.00год по 16.00год. на наступні календарні дні: лютий 21, 24, 25, 26, 27, 28 число; березень 2, 3, 4, 5, 11, 12, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26, 27, 30, 31; квітень 1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 13 число.

Для затвердження графіку судових засідань, зобов`язати учасників кримінального провадження, на протязі трьох днів з моменту отримання копії цієї ухвали, але не пізніше 11.00год. 20 лютого 2020 року, надати суду детальну інформацію, яка містить відомості про зайнятість та обставини, які унеможливлюють їх явку в судове засідання у запропонований судом день, із наданням на підтвердження цього належним чином оформленого документа.

У разі ненадання або надання не у повному обсязі інформації у визначений судом строк, дата судового засідання буде вважатися погодженою та включена до графіку судових засідань.

До учасників справи, в наслідок недобросовісної поведінки яких, суд буде вимушений відкласти розгляд справи або оголосити по ній перерву, будуть застосовані заходи реагування, передбачені процесуальним законом.

Копію цієї ухвали невідкладно вручити учасникам кримінального провадження, під особисту розписку.

Дана ухвала згідно ч.2 ст.21 КПК України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню учасниками кримінального провадження.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий

Судді