ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: № 662/1628/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819132/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 Ккраїни
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000185 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 02.10.2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Акташ, Нарпайського району, Самаркандської області, Республіки Узбекистан, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 16.10.2009 року Роздільнянським районним судом АР Крим за ч.3 ст. 296, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 18.11.2011 року звільнений на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10.11.2011 року умовно-достроково (не відбута частина покарання складає 1 рік 12 днів), -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини кримінального провадження

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання обчислено з 16.01.2019 року. Зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2019 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Суд встановив, що ОСОБА_7 в ніч на 03 березня 2014 року в с. Воскресенка, Новотроїцького району, Херсонської області, умисно, таємно, керуючись мотивами корисливої зацікавленості, шляхом відкриття воріт, проник на територію господарського подвір`я домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де з господарського приміщення викрав корову чорної масті віком 7 років, вагою 400 кг., вартістю 4300 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, застосувати кримінальний закон про менш тяжке кримінальне правопорушення, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд безпідставно поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_10 про проникнення обвинуваченого до приміщення, які є недопустимим доказом, оскільки потерпілу не приведено до Присяги, тому неправильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК за вказаною кваліфікуючою ознакою, крім того призначив покарання, яке за своєю суворістю не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений відшкодував потерпілій шкоду у короткий час, позовної заяви про стягнення моральної шкоди пред`явлено не було, потерпіла не наполягала в судовому засіданні на суворій мірі покарання.

Позиції учасників судового провадження

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.
Потерпіла ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, клопотань про свою обов`язкову участь в апеляційному розгляді не подавала.
Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Оцінка суду

Заслухавши доповідь судді, позиці сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, повторно дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Як видно із вироку, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтується на доказах, які безпосередньо досліджені судом та відповідно до вимог ст. 94 КПК оцінені з точки зору належності, допустимості та достатності.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції показала, що на території її домоволодіння розташоване господарче подвір`я з господарськими спорудами. В одному з господарських приміщень (сараї) знаходилась корова. 02.03.2014 року близько 19.00 години подоївши корову, вона закрила сарай на гачок. Корова була прив`язана на залізний ланцюг до базку. Наступного дня, вранці близько 06.30 години вона виявила відсутність корови в сараї. Двері сараю були зачинені на гачок, відчинивши які, вона побачила залізний ланцюг, який знаходився біля бадини (кормушки). Самостійно корова відв`язатися та вийти з сараю не могла, адже була прив`язана та двері були зачиненні на гачок. В період викрадення, корову на пасовище не виганяли, оскільки було холодно. За тиждень до вчинення крадіжки в її будинку ночував ОСОБА_7 з невідомим їй чоловіком. Корову їй було повернуто чоловіком, який ночував разом з обвинуваченим через тиждень після вчинення крадіжки.
Показання потерпілої про наявність на території її домоволодіння сараю підтверджено протоколом огляду місця події з таблицею фотоілюстрацій до нього, з яких вбачається, що 03.03.2014 року слідчим Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що територія домоволодіння огороджена дерев`яним парканом. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через металеві ворота, що мають хвіртку. Вздовж двору проходить ґрунтова дорога, що з`єднує вул. Антипенко та АДРЕСА_3 . З південної частини домоволодіння розташовані двостворчаті металеві ворота через які здійснюється вхід на господарське подвір`я на території якого розташовані господарські будівлі для зберігання кормів та худоби. Вхід до корівника здійснюється через одностворчаті дерев`яні двері, що закриваються на гачок. В корівнику виявлено бичка, віком 1 рік. Під час огляду ґрунтової дороги, що веде на вул. Садову виявлено сліди коров`ячих копит. Під час огляду асфальтного покриття по вул. Садовій в районні перехрестя виявлено відшарування ґрунту 8x6 см. з явно вираженим малюнком протектору (а.п.150-157).
Доводи апелянта про недопустимість показань потерпілої через неприведення її судом до Присяги не ґрунтується на нормах КПК, якими не передбачено визнання доказу недопустимим з означеної підстави.
Звукозаписом судового засідання, під час якого допитувалась потерпіла підтверджено, що остання була попереджена головуючим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань як це передбачено ст. 353 КПК.
Будь-яких підстав ставити під сумнів достовірність показань потерпілої чи підстав вважати, що потерпіла оговорила обвинуваченого суд не встановив. Не наведено таких підстав захисником та обвинуваченим і в ході апеляційного розгляду.
Протоколом огляду від 16.03.2014 року зафіксовано огляд корови чорної масті, вагою 400 кг., під час якого потерпіла ОСОБА_10 вказала, що корова їй була повернута (а.п.159-161).
Висновком експерта № 19-380 від 16.07.2019 року встановлено, що ринкова вартість корови живою вагою 400 кг., чорної масті, віком 7 років станом на 03.03.2014 року, знаходилась в діапазоні від 4300 грн. до 7000 грн. (а.п.183-186).
Обвинувачений не заперечував факт викрадення у потерпілої корови та факту повернення корови після звернення потерпілої до поліції, однак заперечував факт прокинення на територію її домоволодіння з означеної метою.
Разом з цим, суд першої інстанції у вироку навів переконливі мотиви - чому він не приймає до уваги показання обвинуваченого в цій частині, з огляду на те, що вони спростовуються послідовними показаннями потерпілої та результатами огляду місця події.
З цим висновком погоджується й колегія суддів.
Проаналізувавши кожен із доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку, як про те просить апелянт.
Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів також є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував положення ст. 50, 65 КК України, дані про особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий умисний злочин, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, не працює, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а також співмірним вчиненому злочину.
Доводи захисника про добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки корову було повернуто потерпілій іншою собою, безпосередньо обвинувачений не вживав будь-яких заходів, спрямованих на відшкодування шкоди та залагодження своєї провини, що вказує на відсутність щирого каяття у вчиненні злочину.
Виходячи з викладеного, підстав для пом`якшення покарання, про що просить захисник, колегія суддів не вбачає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 02.10.2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді: три підписи