Справа № 524/8708/19
Провадження №1-кп/524/518/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці підготовче засідання кримінального провадження №0003798 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-03.06.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 309 КК України до 1 року 2 місяця обмеження волі;
-15.09.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі;
-18.01.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 302, ст.. 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
-10.07.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст.. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
-27.03.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ст..ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 29.11.2019 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України. Вказаний обвинувальний акт надійшов з угодою про примирення між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 , яка була укладена під час досудового розслідування 28.11.2019 року.
17.12.2019 року до суду надійшли заяви від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в яких останні відмовились від угоди та просили продовжити судовий розгляд кримінального провадження у загальному порядку, який провожити без їх участі.
Прокурор просила відмовити у затвердженні угоди у зв"язку з тим, що потерпілі відмовились від неї. В разі відмови судом у затвердженні угоди, прокурор також заявила клопотання про продовження судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку, оскільки відсутня необхідність продовження досудового розслідування. Також прокурор заявила клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винною, наявних ризиків переховування обвинуваченої від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачена просила відмовити у затвердженні угоди та продовжити судовий розгляд кримінального провадження у загальному порядку. При вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу покладалася на розсуд суду
Заслухавши прокурора, обвинувачену, вивчивши обвинувальний акт та угоду про примирення суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.3 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Оскільки потерпілі заявили про відмову від угоди, суд вважає, що необхідно відмовити у затвердженні угоди про примирення між між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 , яка була укладена 28.11.2019року.
Разом з тим вирішуючи клопотання прокурора про продовження судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку суд вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно роз"яснень, які містяться у п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, має прийняти одне з таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, повязаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Враховуючи, думки учасників кримінального провадження, які просили продовжити судовий розгляд кримінального провадження у загальному порядку та призначити кримінальне провадження до судового розгляду, а також те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчено, проведено усі необхідні процесуальні дії, суд, виконуючи вимоги ст. ст. 314, 315 КПК України вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України у відкритому судовому засіданні з викликом у судове засідання учасників судового провадження.
Дане кримінальне провадження підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчука.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, закриття кримінального провадження чи його зупинення немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.11.2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 18.01.2020 року.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції Україниратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима, не має міцних соціальних звязків, злочини, в яких обвинувачується вчинила в період іспитового строку. встановленого попереднім вироком суду, наявність повідомлення про підозру в іншому кримінальному провадженні, її стан здоровя, сімейний стан, матеріальне становище, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченої необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченій розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченої, те,що вона обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у вигляді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 179, 182, 183, 194, 314-316, 468-474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У затверджені угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 , укладеної 28 листопада 2019 року, відмовити.
Кримінальне провадження №0003798 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводского районного суду м. Кременчука на 10 годину 10 хвилин 18 грудня 2019 року.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
Викликати в судове засідання учасників судового провадження.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 14 лютого 2020 року включно.
Визначити суму застави у розмірі - 30 прожиткових мінімумів для працездатих осіб - в сумі 57630 гривень.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач ТУДСА України в Полтавській області, код отримувача 26304855, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку (отримувача) 820172, р/р 5950, призначення платежу: запобіжний захід - застава.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та Автозаводський районний суд м. Кременчука.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти їй обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців наступні обов`язки, що передбаченіст..194 КПК України:
- не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця проживання.
Обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснити наслідки невиконання покладених на неї обовязків, а саме: якщо вона будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить покладені на неї даною ухвалою суду обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів.

СУДДЯ: