Справа № 473/461/20
Номер провадження1-кп/473/155/2020
ВИРОК
іменем України
"12" лютого 2020 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000161 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м.Первомайськ, Миколаївської області, не одружений, з повною середньою освітою, не працює, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2020 року близько 16:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах в будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_2 , що належить його співмешканці ОСОБА_5 , з якою вони спільно проживали, достовірно знаючи, що в одній з житлових кімнат домоволодіння, доступ до якої йому був вільним, знаходяться ювелірні золоті вироби, з корисливих мотивів вирішив заволодіти ними.
Реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, зайшов до кімнати зазначеного будинку, в якій, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиці, розташованій в стіні, таємно викрав золоту каблучку вагою 3,00 грами 583 проби вартістю 3300 гривень, золотий ланцюг з двома хрестами загальною вагою 1,98 грами 585 проби вартістю 2178 грн., золоті сережки вагою 2,25 грами 583 проби вартістю 2475 грн., всього на загальну суму 7953 грн. та з жіночого гаманця таємно викрав банківську картку «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_5 , з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 300 грн.
Після чого, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 8253 грн.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викраденнячужого майна (крадіжка).
10 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення. Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень.
В угоді про примирення зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, а шкоду їй відшкодовано повністю обвинуваченим до укладення угоди.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд враховує, що пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені частиною 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною 1 статті 473 КПК України; обвинувачений вказав, що повністю визнає свою вину за пред`явленим обвинуваченням, цілком розуміє характер обвинувачення, згоден з видом та розміром покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення.
Потерпіла та обвинувачений підтримали затвердження угоди на визначеній в ній умовах. Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначивши, що її зміст, форма та порядок укладання відповідають вимогам чинного КПК України.
Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, в тому числі права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. А для потерпілої - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним; відсутні обставини для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, правова кваліфікація діям ОСОБА_4 надана вірно за ч.1 ст.185 КК України; покарання, запропоноване сторонами, узгоджено у межах санкцій ч.1 ст.185 КК України, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України.
Цивільний позов, судові витрати та речові докази в провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 369, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 10 лютого 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі затвердженої угоди про примирення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення їй копії вироку суду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржено прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1