Провадження № 11-сс/4808/4/20
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року про відмову в задоволенні його заяви про скасування, винесеної слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , повідомлення про підозру від 11.07.2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про скасування, винесеної слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 повідомлення про підозру від 11.07.2018 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 11.07.2018р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002300 від 31.05.2016 року, відповідає вимогам ст.277 КПК, а при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст.278 цього Кодексу. Повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_8 можливо вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК.

В поданій АС ОСОБА_8 оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з тим, що він виніс неправомірне рішення. Вважає, що слідчим суддею не досліджено матеріали кримінального провадження, не звернуто увагу на письмові пояснення та докази, які не були долучені до матеріалів справи.

Зазначає, що інкриміновані йому органом досудового розслідування кримінальні правопорушення, він не вчиняв. Також, він являється інвалідом 2 групи, практично не ходячий. Йому не було відомо про хіт розслідування, він не брав участі ні в яких слідчих діях, не мав можливості захистити себе. В цьому кримінальному провадженні він являється потерпілим, а не підозрюваним, оскільки щодо нього були здійснені шахрайські дії по заволодінні його майном.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та закрити кримінальне провадження № 00002300 від 31.05.2016 року, з підстав передбачених п.10 ч.1 ст. 284 КПК.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 пояснив, що йому дійсно оголошувалось слідчим повідомлення про підозру, проте, він від вручення та підпису його відмовився, а також відмовився від вручення йому пам`ятки про права та обов`язки.

Заслухавши доповідь ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_8 , який підтримав подану АС, просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи АС ОСОБА_8 , просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали справи, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, а також ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, наданих прокурором, з`ясувавши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог закону слідчий суддя в повній мірі дотримався.

Покликання ОСОБА_8 в АС на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні поданої ним заяви про скасування винесеної слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 повідомлення про підозру від 11.07.2018 року, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: п. 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст.276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно з ст.277 КПК письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК).

Як правильно зазначено слідчим суддею, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 цього ж Кодексу на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду кримінального провадження по суті (ст.89 КПК).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої АС вбачається, що підставою скасування повідомлення про підозру апелянт зазначає відсутність у слідчого достовірних та достатніх доказів щодо можливого вчинення ним злочинів, а також намагання слідчого у відсутності захисника та без роз`яснення прав вручити заявнику повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права.

Колегія суддів зазначає, що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 11.07.2018р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002300 від 31.05.2016 року, відповідає вимогам ст.277 КПК. При врученні повідомлення слідчим були дотримані всі вимоги положення ст.278 КПК, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_8 можливо вчинив злочини передбачені ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК.

Твердження ОСОБА_8 на не роз`яснення йому прав спростовується тим, що разом з повідомленням про підозру йому вручалася і пам`ятка про його права та обов`язки, копію якого заявник долучив до своєї заяви.

Покликання ОСОБА_8 в АС, про те, що органом досудового розслідування з моменту внесення відомостей в ЄРДР і до моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру пройшло 12 місяців, а також твердження апелянта, що по цьому кримінальному провадженню він не являється потерпілим, а ні підозрюваним, оскільки щодо нього були здійснені шахрайські дії по заволодінні його майном, є безпідставними, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, вказані доводи викладені в АС, а також і в поданому клопотання до початку апеляційного розгляду щодо заволодіння його майном шахрайським способом, є також безпідставними та не грунтуєтьсґя на вимогах закону, оскільки предметом даного апеляційного перегляду, є виключно правомірність вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 пояснив, що по вказаному кримінальному провадженню немає потерпілих, не завдано матеріальної шкоди, а також не заявлений цивільний позов.

Такі твердження апелянта не можуть слугувати для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 , оскільки такі питання вирішуються судом виключно при розгляді кримінального провадження по суті.

Питання закриття кримінального провадження вирішується відповідно до положень ст. 284 КПК. З визначених підстав ОСОБА_8 вправі звернутися до слідчого судді, в компетенцію якого входить вирішення цього питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було в повній мірі дотримано вимог положень ст.276-278 КПК, тому доводи АС ОСОБА_8 , є необґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, АС ОСОБА_8 не підлягає до задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,?

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року про відмову в задоволенні його заяви про скасування винесеної слідчим повідомлення про підозру від 11.07.2018 року без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5