Справа № 951/1147/19
Справа № 1-кп/951/42/2020
УХВАЛА

07 квітня 2020 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04.10.2019 року за №0000318 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, розлученого, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ «Агропродсервіс», раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

встановив:

в провадженні Козівського районного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000318 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

02.04.2020 року прокурором подано клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Подане клопотання мотивує тим, що в результаті вчинення ОСОБА_4 злочину загинули ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Вважає, що під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку прокурора, є, згідно з вимогами пунктів: 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставами застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор вважає є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за обтяжуючих обставин, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років і те, що в результаті вчинення ним злочину загинуло двоє осіб молодого віку. Крім того, прокурор просив врахувати, що вказана дорожньо-транспортна пригода має великий суспільний резонанс, оскільки, внаслідок неї померло двоє молодих осіб, враховуючи зазначену обставину підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи такі наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яке він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Також зазначає, що обвинувачений зареєстрований та проживає у Козівському районі Тернопільської області, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, широке коло друзів та знайомих, а тому він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання ними правдивих показів.

На підставі зазначених обставин, прокурор вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і не буде з`являтися за кожною вимогою, належним чином виконувати процесуальні обов`язки, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, на переконання прокурора, що вказані обставини та ймовірні дії ОСОБА_4 можуть вчинятися ним з високим ступенем ймовірності, а тому, на його думку, є ризиками.

Прокурор у судовому засіданні подане ним клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений та його захисник щодо задоволення клопотання заперечили, зазначивши, що підстави для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, який є найбільш жорстким відсутні. Вважають, що обвинуваченим не вчинялися жодні дії чи спроби таких дій, які б свідчили про ймовірне невиконання ним покладених на нього обов`язків.

Потерпілі та їхній захисник підтримали клопотання прокурора щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжні заходи (втому числі запобіжний захід у виді тримання під вартою) є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст.333 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.10.2019 року ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 01.12.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2019 року застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 00.00 год. 23.01.2020 року.

02.12.2019 року до Козівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000318 щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.286 КК України.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21.01.2020 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у порядку, визначеному ч.3 ст.315 КПК України до 20.03.2020 року .

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.10.2020 року у цьому кримінальному провадженні було призначено судовий розгляд на 14.15 год. 26.02.2020 року.

У судові засідання 26.02.2020 року та 03.03.2020 року прокурор не з`явився.

18.03.2020 року (у день чергового судового засідання), всупереч вимогам ч.1 ст.199 КПК України, прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який отримав таке клопотання також 18.03.2020 року.

01.04.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення з Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)», відповідно до якого 20.03.2020 року ОСОБА_4 був звільнений із вказаної установи у зв`язку із не продовженням строків запобіжного заходу та вибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з 20.03.2020 року до судового засідання 07.04.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано жодного запобіжного заходу.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 3 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вивченням особи ОСОБА_4 , зокрема на підставі досудової доповіді Козівського районного сектору з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області Міністерства юстиції України від 12.02.2020 року, встановлено, що він зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 . Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. На момент підготовки вказаної доповіді розлучений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений працював водієм автотранспортних засобів ТОВ «Агропродсервіс». Скарг на поведінку обвинуваченого за місцем проживання та місцем праці немає. Загальний рівень ризику вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства органом пробації визначено як середній.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється та обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Крім того, відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У пунктах 58-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» (Korniychuk v. Ukraine) №10042/11 від 30 квітня 2018 року зазначено, до обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого.

Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах, Суд має дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5 (див., серед інших джерел, згадане рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), пункти 89 та 91). Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними» (див. рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 та 48183/99, пункт 63, ЄСПЛ 2003-IX (витяги)). Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано.

Виходячи із зазначеного та зважаючи на те, що єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, враховуючи вік ОСОБА_4 та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він розлучений, однак має на утриманні одну малолітню дитину, перебуває у цивільному шлюбі, а також недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання вимог ст.177 КПК України, зокрема зважаючи на те, що у період коли до обвинуваченого не було застосовано жодних запобіжних заходів він не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про його спроби переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих чи свідків (що підтвердили у судовому засіданні також і потерпілі); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що необхідність в обранні ОСОБА_4 такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою, відсутня, а забезпечити виконання вимог ст.177 КПК України можуть і більш м`які запобіжні заходи.

У зв`язку із усім зазначеним вище, суд дійшов до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 331 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04.10.2019 року за №0000318 задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому у АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у житлі за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 до 05.06.2020 року включно та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 05.06.2020 року включно такі обов`язки:

1.не відлучатися із с. Великий Ходачків, Козівського району Тернопільської області, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора, суду;

2.повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3.утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04.10.2019 року за №0000318;

4.здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На підставі ч.3 ст.181 КПК України направити копію ухвали для виконання до Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області та зобов`язати Козівський ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області негайно поставити на облік обвинуваченого Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, про що письмово повідомити Козівський районний суд Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Тернопільської області, який безпосередньо підтримує державне обвинувачення у суді.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, а саме до 05 червня 2020 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1