Провадження № 11-сс/824/3102/2020 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в місті Києві,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в місті Києві, яка мотивована тим, що відповіддю слідчого від 20 березня 2020 року йому відмовлено в розгляді його заяви, однак письмової відповіді він не отримав, у зв`язку з чим просив слідчого суддю зобов`язати слідчого СУ ГУНП в місті Києві прийняти заходи безпеки і заборонити операторам Інтернет послуг ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля кабель», ТОВ «Макснет», групі компаній «Тріолан» надання телекомунікаційних послуг жителям квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а ГУНП в Харківській області та УСБУ в Харківській області заборонити використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в його та сусідніх будинках.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2020 року у відкритті провадження за вказаною скаргою відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ст. 303 КПК України не передбачено розгляд скарг на бездіяльність слідчого, яка полягає у незастосуванні заходів безпеки та у незастосуванні заборони користуватися телекомунікаційними послугами і використання спеціальних технічних засобів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11 травня 2020 року та зобов`язати слідчого в рамках кримінального провадження прийняти заходи безпеки по відношенню до ОСОБА_7 обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя в порушення п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України прийшов до висновку, що рішення слідчого за заявою про заходи безпеки не оскаржується до суду, однак вказаною статтею передбачено таке оскарження.
Апелянт вказує, що він направив скаргу до суду в зв`язку з затягуванням розслідування кримінального провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та вказав, про вчинення насильницьких дій відносно себе особами, які ймовірно, здійснили розбій стосовно останньої. З 2000 року по місцю його проживання та місцю проживання його знайомих начальник департаменту оперативної служби МВС України ОСОБА_9 з метою незаконного спостереження за ним у зв`язку з вчиненням останнім 18 листопада 1998 року вбивства прокурора Білоцерківського району ОСОБА_10 організував незаконне спостереження і негласне зняття інформації з телефонів. Однак, в порушення законодавства відповіддю від 27 березня 2020 року слідчий ОСОБА_11 проігнорувала його звернення і заходи безпеки не прийняла.
Вивчивши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У ч. 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.
Так, Київським апеляційним судом заявник ОСОБА_12 та прокуратура міста Києва повідомлялися неодноразово, зокрема, і про судове засідання, призначене на 10 годину 01.07.2020 року. Крім того, за клопотанням ОСОБА_12 була організована відеоконференція із Червонозаводським районним судом міста Харкова, однак в зазначений час заявник до суду не з`явився.
Оскільки учасники процесу жодних клопотань про відкладення справи не подавали, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.
Згідно ч. 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Здійснення такого контролю шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, визначено главою 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених кримінальним процесуальним законом, виходить за межі його компетенції.
Так, положення ст. 303 КПК України містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Частиною 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Відповідно до Листа ВССУ № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року, під бездіяльністю слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, слід розуміти невчинення тих дій, які слідчий повинен здійснити відповідно до вимог КПК України.
Аналіз положень вказаних статей дає можливість прийти до висновку, що однією з основних умов бездіяльності в контексті ст. 303 КПК України є нездійснення процесуальних дій у визначений КПК України строк. Таким чином, особа має реальну можливість вчинити дії, однак не здійснює їх.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в місті Києві, яка полягає у незастосуванні заходів безпеки та заборони особам користуватися телекомунікаційними послугами та заборони використання спеціальних технічних засобів.
Проаналізувавши викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 оскаржується така бездіяльність, яка не підпадає під критерії, визначені ст. 303 КПК України.
Оскільки бездіяльність слідчого та прокурора може бути лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, а вказані ОСОБА_6 обставини під цей перелік не підпадають, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови у відкритті провадження за його скаргою.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в місті Києві залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4