ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1652/20 Справа № 210/7227/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання лише завдяки застосуванню ч. 5 ст. 72 КК України, даних, що свідчать, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення не навів, а отже, суд не знайшов підстав для застосування до засудженого більш м`якого покарання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд в іншому складі суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки в ухвалі зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимим за вчинення умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я, що не відповідає дійсності. Крім того, в особовій справі ОСОБА_7 вказано, що засуджений має три заохочення за роботу на підприємстві, стягнень не має, що підтверджує той факт, що він дійсно став на шлях виправлення. Судом першої інстанції було відмовлено лише у зв`язку з тим, що адміністрація колонії не надала даних, які підтверджують той факт, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а також суд першої інстанції посилається на той факт, що лише завдяки застосуванню ч. 5 ст. 72 КК України відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, чим порушує конституційні права засудженого.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
З матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення, чим довів своєю поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).
Засуджений стверджує, що став на шлях виправлення, про що свідчить наявність трьох заохочень за роботу на виробництві, відсутність стягнень.
Водночас вказані твердження повністю спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання, з огляду і на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_7 , не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини у провадженні, належним чином врахував дані про особу засудженого, і дійшов обгрунтованого висновку про відсутність даних, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, враховуючи, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд доходить висновку, що для досягнення цілей покарання застосування ст. 82 КК України, в даному конкретному випадку та на даному етапі відбування покарання - є недоцільним.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою та не підлягає зміні або скасуванню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4