Справа № 133/2479/18
Провадження №11-кп/801/1251/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження № 000293 від 13.07.2018 відносно:

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Зелена Роща Бугульминського району

Республіки Татарстан Російської Федерації,

громадянина Російської Федерації,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

якого визнано винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України та засуджено до покарання

- за ч 1 ст 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт;

- за ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст 70 ч 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено для відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Листвин Овруцького району Житомирської області,

українця, громадянина України,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

20.05.2013 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробовуванням на строк 1 рік,

якого визнано винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 135 КК України та засуджено до покарання

- за ч 1 ст 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт;

- за ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

- за ч 1 ст 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст 70 ч 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити для відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця м. Козятин Вінницької області,

українця, громадянина України,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 ,

інваліда 3 групи,

раніше не судимого,

якого визнано винуватим за ч. 1 ст. 396 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на один рік.

На підставі ст 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробування якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст 76 КК України на обвинуваченого покладено слідуючі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 6504 грн., завданої матеріальної та 25000 грн., завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 6504 грн., завданої матеріальної та 25000 грн., завданої моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 34673,29 грн., стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_12 ОСОБА_11 ОСОБА_10 на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_14 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року ОСОБА_12 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України та засуджено до покарання за ч 1 ст 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт; за ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Відповідно до ст 70 ч 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено для відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі; ОСОБА_11 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 135 КК України та засуджено до покарання за ч 1 ст 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт; за ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч 1 ст 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі. Відповідно до ст 70 ч 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити для відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі;

ОСОБА_10 визнано винуватим за ч. 1 ст. 396 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на один рік. На підставі ст 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробування якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого покладено слідуючі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_14 ставить питання про зміну вирока Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року в частині стягнення процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону. Просить ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-біологічної експертизи №541 від 28.09.2018 року в розмірі 34387, 29 грн. в рівних частинах. Просить також ухвали рішення про стягнення з ОСОБА_11 процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4181/18-21 від 13.08.2018 року в розмірі 286 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про те, що для доведення вини ОСОБА_15 та ОСОБА_12 висновки судово-товарознавчої експертизи не використовувались. Зазначений висновок експертизи використаний лише для доведення вини ОСОБА_11 . Висновок судово-біологічної експертизи використаний для доведення вини усіх трьох засуджених. При ухваленні рішення про стягнення витрат на залучення судових експертів, судом порушено вимоги закону про стягнення витрат у певній частці, залежно від ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених, присудивши стягувати витрати солідарно, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині розподілу процесуальних витрат.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які поклались на розсуд суду; дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у визначених судом апеляційної інстанції межах, провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_12 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, залишення в небезпеці, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи і призначити покарання; ОСОБА_11 вчинив спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, залишення в небезпеці, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи і призначити покарання; ОСОБА_10 вчинив приховування злочину - заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на один рік.

Так, приблизно о 10 годині 08.07.2018 ОСОБА_11 , перебуваючи у тимчасово орендованому будинку, який розташований по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_16 , де розпивав алкогольні напої разом із своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_17 ..

Приблизно о 14 годині 08.07.2018 під час розпивання алкогольних напоїв у приміщенні будинку, між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , з однієї сторони, та ОСОБА_17 , з іншої, виник словесний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , спільно із ОСОБА_12 , одночасно нанесли по декілька ударів кулаками рук в область голови й обличчя ОСОБА_17 , спричинивши йому тілесні ушкодження від яких останній впав на підлогу.

Після цього, ОСОБА_11 , діючи спільно із ОСОБА_12 , нанесли ОСОБА_17 по голові і тулубу по декілька ударів ногами, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в ділянці верхнього повіка правого ока, синців в очних ділянках, садна в ділянці верхньої губи, синця в ділянці лівого стегна, чим спричинили легкі тілесні ушкодження.

У подальшому, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 , вирішили вивезти потерпілого за межі м. Козятина Вінницької області, де й залишити, для чого зв`язали йому за спиною руки матерчатою мотузкою, яка знаходилася в будинку.

Приблизно о 15 годині 30 хвилин 08.07.2018 ОСОБА_11 , перебуваючи в житловій кімнаті даного будинку, побачив на столі мобільний телефон марки «Леново» моделі «А6000» вартістю 1428,00 грн., який належав ОСОБА_18 , та таємно викрав його, викраденим розпорядився на власний розсуд чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

Після цього, ОСОБА_12 близько 15 години 50 хвилин 08.07.2018 зателефонували до свого знайомого ОСОБА_10 та попросили його приїхати на автомобілі до місця їх проживання, за вищевказаною адресою.

Приблизно о 16 годині 10 хвилин 08.07.2018 до будинку, де перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхав ОСОБА_10 . У цей же час, у приміщенні будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_17 , у якого були зв`язані мотузкою за спиною руки, силоміць, взявши його за руки й ноги, винесли з будинку на вулицю Пролетарську, застосовуючи фізичну силу, силоміць помістили потерпілого зі зв`язаними за спиною руками до багажника автомобіля, без погодження з ОСОБА_10 , який у той час знаходився за кермом та з автомобіля не виходив.

Після поміщення ОСОБА_17 до багажника автомобіля, ОСОБА_11 і ОСОБА_19 сіли до автомобіля ОСОБА_10 та не пояснюючи своїх дій, наказали останньому їхати в напрямку с. Сестринівка Козятинського району Вінницької області, не зазначаючи мету своєї поїздки, що він і виконав.

Приблизно через 20 хвилин рухаючись на автомобілі із м. Козятина в напрямку с. Сетринівка, ОСОБА_19 наказав ОСОБА_10 звернути на ґрунтову дорогу в лісовому масиві, який розташований між даними населеними пунктами та зупинитись, не зазначаючи причину, що останній і зробив.

Після зупинки автомобіля в лісовому масиві, із нього вийшли ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які відкривши багажник виявили, що ОСОБА_17 помер під час перевезення в багажнику автомобіля. Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_19 лопатою, яка знаходилася в багажнику автомобіля ОСОБА_10 викопали в даному лісовому масиві яму та закопали у ній труп ОСОБА_17 .

У подальшому, ОСОБА_10 відвіз ОСОБА_11 і ОСОБА_12 назад до м. Козятина та діючи за вказівками останніх, до моменту свого затримання 13.07.2018, про вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вищезазначеного кримінального правопорушення до правоохоронних органів не повідомляв, з метою запобігання їх викриття.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Але районний суд даних вимог Закону в повному обсязі не дотримався.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинувачених та доведеність їх вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 396 КК України КК України, є вірними, ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.

Колегія суддів зазначає, що згідно п.5 ч.4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду щодо процесуальних витрат.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які, згідно з ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Частиною 2 статті 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.

Відповідно до п.11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996 року, Науково - дослідницькі установи судової експертизи проводять судову експертизу у кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення за рахунок засобів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.

Частиною 2 статті 24 КГІК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Згідно з п.13 ч.1, ч.3 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Відповідно до ст.126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.

Крім того, згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного.

Проте, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону районний суд, ухвалюючи стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувальний вирок, стягнув з усіх трьох обвинувачених процесуальні витрати за проведення двох експертиз ( №541 від 28.09.2018 року та № 4181/18-21 від 13.08.2018 року), не врахувавши при цьому, що висновок судово-товарознавчої експертизи № 4181/18-21 від 13.08.2018 року використаний лише для доведення вини ОСОБА_11 , тому судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4181/18-21 від 13.08.2018 року в розмірі 286 грн. необхідно стягнути тільки з обвинуваченого ОСОБА_11 , а витрати за проведення судово-біологічної експертизи №541 від 28.09.2018 року відповідно необхідно стягнути з усіх трьох обвинувачених в рівних долях в сумі 34387, 29 грн.

В зв`язку з цим рішення суду в цій частині не можна визнати законним.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку на погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - зміні в частині розподілу процесуальних витрат.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,408, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_14 - задовольнити.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2019 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині розподілу процесуальних витрат - змінити.

Зазначити в резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта для проведення судово-біологічної експертизи №541 від 28.09.2018 року необхідно стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в розмірі 34387, 29 грн. в рівних частинах. Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4181/18-21 від 13.08.2018 року необхідно стягнути з ОСОБА_11 в розмірі 286 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом 3 ( трьох) місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4