Справа № 133/1684/19
Провадження №11-кп/801/306/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000481 від 13.06.2019 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2019р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ ВТК «Круп`яний дім», не депутата, раніше не судимого,
визнано винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений органи з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи.
Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 незаконно зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Злочин скоєно при наступних обставинах.
ОСОБА_7 в 2000 році придбав нарізну вогнепальну зброю - малокаліберну гвинтівку «ТОЗ 17», на яку відповідно до чинного законодавства був виданий законний дозвіл, при цьому у користуванні знаходились патрони до вище вказаної малокаліберної гвинтівки в кількості 161 (сто шістдесят один) штук, які останній придбав в магазині. Так, в 2013 році ОСОБА_7 вогнепальну зброю - малокаліберну гвинтівку «ТОЗ 17» продав, а тому, у нього було анульовано дозвіл на дану вогнепальну зброю, однак останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи, що вказані 161 патрон до вогнепальної зброї є бойовими припасами, виконуючи свої злочинні дії, зберігав дані патрони у металевому сейфі за місцем свого проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, при цьому порушуючи Інструкцію Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частини зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, а саме: не здав дані патрони в кількості 161 (сто шістдесят один) штук до органу поліції.
В подальшому 12.06.2019 о 22 год. 20 хв. за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , 1956 року народження, яке розташоване АДРЕСА_1 було проведено огляд, відповідно до здійснення перевірки власників нарізної, мисливської вогнепальної зброї, в ході проведення якого в металевому сейфі, який знаходився в кімнаті житлового будинку було виявлено та вилучено 161 (сто шістдесят один) патрон до вогнепальної зброї.
Відповідно до висновку судової експертизи зброї 161 (сто шістдесят один) патрон, які було вилучено під час проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_7 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ 8», «ТОЗ 8м», «ТОЗ 11», «ТОЗ 99», «ТОЗ 17», «ТОЗ 78» та іншої зброї під даний патрон. Дані патрони придатні для стрільби. Виготовлені заводським способом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок, в частині призначеного покарання, та застосувати положення ст. 69 КК України, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді штрафу, оскільки суд в повній мірі не врахував всі пом`якшуючі вину обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, відсутність негативних наслідків та суспільної небезпеки від дій ОСОБА_7 , а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, що дає суду підстави для застосування ст. 69 КК України, а не ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів зазначених в апеляційній скарзі та просить врахувати, що покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України будуть перешкоджати ОСОБА_7 виїжджати за на лікування чи у відрядження за кордон, а всі пом`якшуючі обставини дають підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення покарання у виді штрафу, прокурор заперечив проти апеляційної скарги, оскільки обвинувачений звільнений від покарання, а захист просить про призначення штрафу, яке є реальним покаранням і погіршує становище обвинуваченого, крім того всі наведені пом`якшуючі обставини стали підставою для призначення мінімального покарання за санкцією статті, застосована ст. 75 КК України з мінімальним іспитовим строком, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Судовий розгляд даного провадження був проведений із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний розгляд стосується лише призначеного покарання.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, навівши всі обставини на які посилався захист в апеляційній скарзі.

Зокрема судом враховано тяжкість злочину та його наслідки, особу обвинуваченого і пом`якшуючі вину обставини, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, що стало підставою для визначення ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, якою передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від 2 до 5 років, та застосував ст. 75, 76 КК України, обґрунтовано звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з мінімальним іспитовим строком.

Що стосується доводів захисту про необхідність призначення апеляційним судом ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 69 КК України та призначення йому покарання у виді штрафу, то таке покарання є реальним і погіршує становище обвинуваченого, враховуючи, що обвинувачений за вироком суду звільнений від відбування покарання.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення є обґрунтованим, а тому законних підстав для зміни вироку в частині призначення покарання ОСОБА_7 , відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2019р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4