Справа № 297/2773/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11кп/4806/791/19 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2019.

Цією ухвалою за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 0000082, до 28.10.2019 включно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з загальною середньою освітою, непрацюючого, не судимого, обвинуваченого в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Розмір застави, визначений у сумі 4 000 000 (чотири мільйони) грн. ухвалено залишити без змін.

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що з корисливих мотивів, з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин у великих розмірах, за невстановлених обставин, до 04.05.2018 незаконно придбав, зберігав, перевозив:

-концентрат макової соломи масою 100,9896 г (в перерахунку на суху речовину), який 04.05.2018 приблизно о 10:10 у салоні автомобіля «Hyundai Sonata» НОМЕР_1 на перехресті вулиць Д.Галицького та автодороги МО-6 у м. Мукачево збув за 104000 грн. особі, яка здійснювала оперативну закупку;

-концентрат макової соломи масою 106,4568 г (в перерахунку на суху речовину) та метамфетамін масою 10,1232 г, які 26.05.2018 приблизно о 17:37 у салоні автомобіля «Hyundai Sonata» НОМЕР_1 на території кладовища на виїзді з м. Мукачево в напрямку с. Верхній Коропець збув за 124000 грн. особі, яка здійснювала оперативну закупку;

-концентрат макової соломи масою 605,65 г (в перерахунку на суху речовину) який 18.07.2018 приблизно о 13:40 в автомобілі «Volkswagen Sharan» MGC 052 збув за 17000 доларів США (за курсом НБУ 445766 грн. 57 коп. особі, яка здійснювала оперативну закупку;

а також у період до 19:05 18.07.2018 придбав і зберігав з метою збуту за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 концентрат макової соломи масою 2240,36 г (в перерахунку на суху речовину).

ОСОБА_7 був затриманий 18.07.2018, запобіжним заходом щодо нього застосовано тримання під вартою, строк дії якого продовжувався, востаннє - ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.08.2019, до 28.10.2019 включно.

Ухвала мотивована тим, що судовий розгляд кримінального провадження триває, до 01.09.2019 терміну дії запобіжного заходу, визначеного попередньою ухвалою, закінчений бути не може; ОСОБА_7 обвинувачується в особливо тяжкому злочині, за який, у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, ризики, та дані про його особу, які слугували підставою застосування запобіжного заходу, своєї актуальності не втратили, строк тримання ОСОБА_7 під вартою не виходить за межі розумного.

В апеляційній скарзі з доповненням захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період з 22 до 06 години. Продовження строку тримання під вартою вважає незаконним. Посилається на те, що ОСОБА_7 утримується під вартою понад рік з посиланням на одні й ті самі підстави, сформульовані тільки в загальних рисах, повторюваними фразами, з яких неможна зробити висновок, що суд належно оцінив факти, які стосуються питання про те, чи є необхідним за даних обставин і на цій стадії судового розгляду тримання обвинуваченого під вартою. Тому вважає, що цей строк виходить за межі розумного. Вказує, що суд не розглянув можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, не навів додаткового обґрунтування свого рішення, яке не може бути незмінним з плином часу, вкотре обґрунтував його припущеннями, які не ґрунтуються ні на вимогах закону ні на матеріалах кримінального провадження. Зауважує, що суд не дослідив даних про особу обвинуваченого, не врахував, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, сім`ю, в якій двоє неповнолітніх дітей, страждає на серцево-судинне захворювання, а натомість допустив в ухвалі формулювання, зміст яких свідчить про впевненість суду у доведеності вини обвинуваченого до ухвалення обвинувального вироку, а отже порушив засаду презумпції невинуватості. Вважає, що розмір застави 4 000 000 грн. є завідомо непомірним, значно перебільшує максимальний з передбачених законом, за відсутності відомостей про статки обвинуваченого та обставини, які можна назвати винятковими, і що належна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом застосування домашнього арешту.

Прокурор подав на апеляційну скаргу заперечення, в яких посилається на ті самі доводи, які викладені у клопотанні і судження, вказані в оскаржуваній ухвалі. Стверджує, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 та тяжкість покарання, яке йому загрожує, є достатніми для того, щоб переконати об`єктивного спостерігача в існуванні ризиків його переховування від суду, наприклад, шляхом переїзду на постійне проживання до Угорщини, продовження вчинення ним розпочатого кримінального правопорушення або нового, спроб знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що менш суворий запобіжний захід запобігти цим ризикам неспроможний. Посилаючись на тяжкість і суспільну небезпечність кримінального правопорушення? в якому обвинувачується ОСОБА_7 , не знаходить можливим і зменшення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на погіршення стану свого здоров`я, прибути в судове засідання відмовився, про що передав апеляційному суду письмову заяву з проханням провести апеляційний розгляд провадження без його участі.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписом частини третьої статті 27 КПК України суд у кримінальному провадженні уповноважений вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.

Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження: не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України і викривають обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання, суд першої інстанції цих вимог не додержав у повній мірі, не встановив і не зазначив в ухвалі конкретних обставин, які переконували б у недостатності застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Всі попередні судові рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою ґрунтувались на тому, що він підозрюється, обвинувачується в кримінальному правопорушенні, за яке передбачено покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, має міцні соціальні зв`язки з кримінальними елементами з числа осіб ромської національності, а також особами, які ведуть злочинний спосіб життя та займаються збутом наркотичних засобів у Республіці Угорщина, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, завершити вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється, обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Формулювань, зміст яких свідчив би про впевненість у доведеності вини обвинуваченого, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі не допустив, а судження про врахування фактичних обставин кримінального правопорушення, як вони установлені слідчим, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, за межі кола питань, які має розглянути і вирішити суд на цій стадії кримінального провадження, з огляду на приписи ст.ст. 177, 194, 199 КПК України, не виходить. Тому апеляційний суд довід апеляційної скарги про перевищення судом першої інстанції в оскарженій ухвалі своїх повноважень відхиляє.

ОСОБА_7 утримується під вартою більше ніж рік і три місяці. За цей час досудове розслідування закінчено, обвинувальний акт 21.12.2018 передано до суду, триває судове провадження. Коло можливостей перешкоджати кримінальному провадженню, а отже і ризиків, які були заявлені у клопотаннях слідчого і прокурора про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії, зменшилось. Зокрема, завершити вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, враховуючи, вилучення у нього, згідно з обвинувальним актом, всіх наркотичних засобів і психотропних речових ще на стадії досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , навіть за наявності у нього таких намірів, не може.

На думку прокурора тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 в разі доведеності його вини, дає підставу для припущення ризику його ухилення від суду та від виконання процесуальних обов`язків. Разом з тим, доказів на обґрунтування наявності цього ризику в даний час, ні в ухвалі суду, ні в запереченнях та промові прокурора під час апеляційного розгляду провадження, не наведено. Висловлені у загальних рисах твердження прокурора в судовому засіданні про зв`язки ОСОБА_7 з кримінальними елементами та про його можливу причетність до інших кримінальних правопорушень у наданих суду матеріалах провадження свого підтвердження не знаходять. Доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_7 будь-яких інших кримінальних правопорушень, процесуальних рішень, які свідчили б про наміри сторони обвинувачення притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, про встановлення нових фактичних обставин, збільшення обсягу обвинувачення або зміну правової кваліфікації у цьому кримінальному провадженні ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду прокурором не надано.

ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності вперше, має постійне місце проживання, сім`ю, в якій двоє неповнолітніх дітей, низку захворювань медична допомога від яких у звичайних умовах ув`язнення ускладнена: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, кардіо-васкулярний розлад І ступеня, серцева недостатність І ступеня.

Відповідно до п.8.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (Додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 № 1348/5/572), такою підставою є усі хвороби серця з хронічною серцевою недостатністю (СН) ІІБ-ІІІ стадій.
Отже, серйозність захворювань ОСОБА_7 свідчить про підвищену, в умовах тримання під вартою, загрозу його життю і здоров`ю, тому продовження строку дії цього запобіжного заходу, за відсутності обставин, які свідчили б про винятковість даного випадку, виходить за межі як мети застосування запобіжного заходу, визначеної у ч.1 ст. 177 КПК України, так і потреб судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні, хоч і висловив сумнів щодо відомостей про стан здоров`я ОСОБА_7 , наданих адміністрацією ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» в якій обвинувачений утримується понад рік і три місяці, але доказів на їх спростування не вказав і не надав, не пояснив причин того, чому жодні відомості про стан здоров`я підозрюваного не були зібрані на стадії досудового розслідування, з якою метою оперативні закупівлі наркотичного засобу і психотропної речовини у ОСОБА_7 були організовані і здійснені саме тричі, а також те, як він, за даних обставин, уявляє собі переїзд ОСОБА_7 , на постійне проживання до Угорщини; і не довів, що в даний час ОСОБА_7 може створити кримінальному провадженню такі перешкоди, запобігти яким менш жорсткий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, неспроможний. За таких обставин і сама лише ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , достатньою підставою для подальшого тримання його під вартою вважатись не може.

Згідно з приписами ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду провадження за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін; змінити ухвалу, скасувати ухвалу повністю чи частково і постановити нову ухвалу, скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 29.08.2019 про продовження до 28.10.2019 строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000082 задовольнити частково.

У продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 28.10.2019 з застосуванням електронного засобу контролю.

Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Доставити ОСОБА_7 негайно за вказаною адресою і звільнити з-під варти. Зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти Мукачівський відділ поліції ГУНП в Закарпатській області, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ознайомити ОСОБА_7 з цією ухвалою під розпис.

Копію цієї ухвали передати для виконання в частині застосування запобіжного заходу і ознайомлення ОСОБА_7 з ухвалою начальнику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області і начальнику Закарпатської УВП № 9.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: