ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/2759/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/77/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 8 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-30.10.2003 року Дергачівським районним судом Харківської області за статтями 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2 КК України, в силу статтей 69,70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-19.12.2007 року Ленінським районним судом міста Харкова за статтями 186 ч.3, 296 ч.1, 190 ч.2 КК України в силу ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-27.07.2012 року Шевченківським районним судом Харківської області за статтями 122 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 187 ч.1 КК України в силу ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.ч.1-2 ст. 76 КК України.

Згідно вироку, 16 липня 2017 року приблизно о 23 годині ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Потьомкіна у м. Дергачі Харківської області разом з ОСОБА_8 , з яким познайомився того ж вечора, під час раптово виниклого конфлікту, побачив у останнього в руці гроші, після чого, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, суб`єктивно усвідомлюючи відкритість своїх подальших злочинних дій, без застосування насильства, відкрито вихопив з руки у останнього гроші в сумі 2000 гривень та з місця пригоди зник, розпорядившись в подальшому викраденими грошима на свій розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості.

Вказує на те, що ОСОБА_7 має непогашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 122 КК України, які не впливають на кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 186 КК України, проте судом не враховано рецидиву злочину в якості обставини, що обтяжує покарання, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.

Крім того, обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, він ніде не працює, раніше судимий до покарання у виді позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив і одразу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив корисливий злочин.

Тому, враховуючи вищевикладене, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі та визначити в якості обставин, що обтяжують покарання рецидив злочину.

Прокурор у кримінальному провадженні від поданої апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Зокрема, дослідив дані про особу обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 та двома дітьми: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У якості обставини яка пом`якшує покарання судом враховано щире каяття,

Такий висновок суду ґрунтувався на свідченнях потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що у нього відсутні будь-які претензії до обвинуваченого, шкода завдана йому відшкодована у повному обсязі.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин справи, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, призначив покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Також судом першої інстанції належним чином мотивований висновок про звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому судом взято до уваги ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину, його дійсне виправлення, фактичне ставлення до потерпілого та щире каяття, можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

Про це ж додатково свідчить встановлення йому максимального іспитового строку, передбаченого ч.4 ст. 75 КК України, що буде для нього як стимулюючим так і стримуючим фактором не вчиняти в злочини в подальшому.

Колегія суддів також не може погодитись з вимогами апеляційної скарги щодо врахування у якості обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочину.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачені ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування не встановлено.

Суд першої інстанції під час розгляду справи також не встановив такої обставини.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості визнати наявність у діях обвинуваченого такої обтяжуючої покарання обставини як рецидив злочину, а відтак доводи прокурора про необхідність визнання такої обставини обтяжуючою покарання обставиною, не ґрунтується на положеннях чинного КПК України.

Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статей 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 8 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -