У Х В А Л А
01.11.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_4 ,
- прокурора ОСОБА_5 ,
- обвинуваченого ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 07.12.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 попередньо був продовжений ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.09.2019 року до 03.11.2019 року.
В судове засідання наразі потерпілі та їх представники не з`явились.
Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на неможливість закінчення судового розгляду в межах строку чинного запобіжного заходу. В обгрунтування заявлених вимог вказав, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, пов`язані з можливістю обвинуваченого переховуватися від суду для уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі, вчинити інші криміналльні правопорушення за відсутності сталого доходу, а також протиправно впливати на свідків, експертів та потерпілих, допит яких в ході судового розгляду не завершено. Посилаючись на обставини на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_6 , призвів до смерті людини, просив суд не визначати розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , який був призначений судом для проведення окремої процесуальної дії, заперечили проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , вважаючи недоведеним прокурором заявлених ризиків. Зазначили про наявність у нього місця постійного проживання, дружини, яка легально перебуває на території України, а також достатнього особистого доходу. Зауважили про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який зумовлює потребу операційного лікування, а також вказали на тривалий термін його попереднього ув`язнення. Відтак вважали за доцільне обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_6 , належить до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк, що вочевидь перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до раніше несудимої особи.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, термін якого закунчуться 03.11.2019 року суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які вказані прокурором, та які не спростовані стороною захисту самим лише твердженням про їх недоведеність прокурором, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, а також протиправно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, що досі не зменшились та є достатньо вірогідними з огляду на збільшену тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за зміненим прокурором в суді обвинуваченням у вчинені особливо тяжкого злочину за обтяжуючих відповідальність обставин; також встановлений низький рівень соціальних зв`язків та відсутність офіційних джерел доходу, та внаслідок нового судового розгляду необхідність допиту усіх свідків та потерпілих, прояви відвертої зневаги до частини з яких обвинувачений демострував раніше.
Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту стосовно незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ці обставини вже були предметом дослідження суду раніше та з приводу чого ухвалювались рішення про їх безпідставність та недоведеність представленими доказами, інших об`єктивних відомостей з цих питань суду не представлено. Також наведені стороною захисту доводи про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, трьох неповнолітніх дітей та дружини, не визначають суттєвих змін цих обставин, що охоплювались оцінкою можливістю запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу, у тому числі й щодо тривалості строку утримання обвинуваченого під вартою, що зумовлений об`єктивними потребами забезпечення кримінального провадження, зокрема, потребою розгляду спочатку кримінального провадження колегіальним складом суду першої інстанції після зміни прокурором обвинувачення в суді.
Тому суд визначає, що доводи обвинуваченого та захисника не спростовують наведених прокурором обгрунтувань, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, аніж тримання під вартою, запобіжних заходів, вклачаючи домашній арешт, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду, яке в цьому випадку виправдано наявностю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи .
Водночас, суд враховує, що пред`явлене наразі ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні із застосуванням насильства злочину, що спричинив загибель людини, тобто проти найвищої цінності у виді життя людини, яка визнається такою нормами вітчизнанного та міжнародного права, з урахуванням чого визначає відсутніми підстави для встановлення розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131, 176, 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Оголосити перерву в судовому засіданні до 10 години 30 хвилин 11.11.2019 року із викликом учасників провадження.
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора задоволити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2017 року, продовжити на 60 днів, тобто до 30.12.2019 року включно.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді