Справа № 559/1537/19
номер провадження 1-кп/558/140/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000144 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, працюючого електрозварювальником АТ "РЗВА", раніше відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира гранатомета протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 5 червня 2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, без будь-яких поважних причин, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 , та до 13 години 00 хвилин 28 червня 2019 року, тобто до моменту добровільного з`явлення до військової частини НОМЕР_1 проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

У підготовчому судовому засіданні до суду сторонами кримінального провадження надано угоду про визнання винуватості від 5 листопада 2019 року.

Згідно угоди про визнання винуватості від 5 листопада 2019 року ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторонами за угодою про визнання винуватості узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки. Враховуючи погоджене покарання, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, сторони за угодою погодилися на звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, в порядку ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Ч. 3 ст. 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Разом з тим, ч. 4 ст. 469 КПК України визначає, що угода про визнання винуватості може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 4 ст. 407 КК України).

У підготовчому судовому засіданні сторони судового провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_3 сторони узгодили призначення мінімального покарання визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості, наполягали на затвердженні угоди та погоджувалися на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам самого обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 75, 407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000144, відсутні.

В підготовчому судовому засіданні клопотань про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , сторони не заявляли, а тому підстав для застосування запобіжного заходу відносно нього на час до набрання вироком законної сили немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 314, 373, 374, 468, 470, 475 КПК України, ст.ст. 12, 75, 76, 407 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 5 листопада 2019 року в кримінальному проваджені № 0000144.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити узгоджене сторонами за угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (Один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок:

1)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

2)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .