Справа № 168/662/18 Провадження №11-кп/802/271/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000188 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 26 березня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, покарання відбув повністю 23 жовтня 2018 року,
засуджено:

- за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.389 КК України на 6 (шість) місяців арешту.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі статті 75 КК України із застосуванням ст.76 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він в період часу з 07 по 12 липня 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) біля 20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх дій, маючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в присутності власниці майна ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії помічені останньою, всупереч її волі, повторно, відкрито викрав з господарської будівлі належний потерпілій велосипед, чим спричинив їй матеріальні збитки на суму 935 грн.
Крім того, ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 26 березня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, який набрав законної сили 26 квітня 2018 року, перебуваючи на обліку в Старовижівському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області з 08 травня 2018 року, відносно якого заведена особова справа № 05/2018, будучи ознайомленим під підпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання, отримавши направлення до Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області для виконання громадських робіт, будучи ознайомленим із графіком їх виконання, а саме з 02 по 27 липня 2018 року з розрахунку по чотири години кожного робочого дня, умисно ухилився від відбування громадських робіт, не вийшовши на роботу без поважних причин 13, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 27 липня 2018 року.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджується із призначеним покаранням внаслідок його м`якості. Посилається на те, що місцевим судом необґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_10 будучи особою молодого віку, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, знову вчинив аналогічний умисний корисливий злочин через дуже нетривалий проміжок часу, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, що вказує на вчинення інкримінованих злочинів з корисливих мотивів та переслідування мети незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Просить вирок суду скасувати, призначивши ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Крім того, просить у вступній частині вироку вказати про участь обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому судовому засіданні з розгляду кримінального провадження № 0000188 та виключити з формулювання обвинувачення вказівку про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України як повторне відкрите викрадення чужого майна, а також за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, є правильною та ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку і перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Твердження апелянта про призначення ОСОБА_7 надто м`якого покарання апеляційний суд вважає безпідставними.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що хоча ОСОБА_7 вчинив злочини, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів невеликої тяжкості, однак свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро покаявся, позицію потерпілої, яка не наполягала на обранні обвинуваченому суворої міри покарання, а також ту обставину, що на час постановлення вироку ОСОБА_7 повністю відбув призначене йому покарання у виді громадських робіт, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою зі Старовижівської селищної ради, яка була надана в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.
Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкцій статей, за які його засуджено, та про можливість звільнення обвинуваченого в даному конкретному випадку від його відбуття на підставі ст.75 КК України, з призначенням іспитового строку, яке на думку апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.
В той же час колегія суддів вважає, що з формулювання обвинувачення необхідно виключити вказівку суду про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина не встановлена в ході досудового розслідування та не зазначена в обвинувальному акті, як обтяжуюча, а тому, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному задовольнити частково.

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Виключити з формулювання обвинувачення вказівку про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: