Справа № 369/5420/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2427/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 263 КК України

У Х В А Л А
іменем України

07 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.06.2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», починаючи з 21.06.2019 року до 19.08.2019 року включно,

В С Т А Н О В И Л А:

25.04.2019 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000993 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.

На даний час розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції триває.

21.06.2019 року прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», починаючи з 21.06.2019 року до 19.08.2019 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем тимчасового проживання; може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на попередню судимість, яка свідчить про його схильність до вчинення неправомірних дій, та прийшов до висновку, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не зможе усунути існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його провини та оскаржуване рішення порушує його конституційні права.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13.06.2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 199 КПК України, передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, при обранні та подальшому продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції було враховано ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчиненні злочини, які за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості (ч. 1 ст. 345 КК України), тяжким злочином (ч. 1 ст. 263 КК України), буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Також було враховано особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, не має місця реєстрації на території України, не має міцних соціальних зв`язків та законного джерела доходів для існування. Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про задоволення клопотання прокурора, судом першої інстанції було враховано, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і не зникли, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та встановлені фактичні дані об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі у разі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого в частині недоведеності його вини не є предметом даного судового розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.06.2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», починаючи з 21.06.2019 року до 19.08.2019 року включно залишити без змін.

С У Д Д І:

__________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4