Справа №:1-16/2010
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "26" вересня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зняття судимості до закінчення термінів, зазначених у ст. 89 КК України, відповідно до ст. 91 КК України та ст. 358 КПК України, та скасування судового рішення про конфіскацію майна,

встановив:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та позбавлення права строком на три роки займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2013 року дії ОСОБА_3 були перекваліфіковані з ч.3 ст. 368 КК України на ч.4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років 7 місяців 15 днів з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_3 було звільнено з-під варти у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
12 серпня 2019 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зняття з нього судимості до закінчення строків зазначених у ст.ст. 89, 91 КК України, окрім цього просить суд скасувати судове рішення ВССУ в частині конфіскації його майна та внести зміни в державний реєстр власників.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання про дострокове зняття судимості та просив його задовольнити.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про день та час судового розгляду клопотання, не з`явився будь-яких клопотань чи заперечень до суду не надходило.
Суд, заслухавши думку засудженого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
У відповідності до ст. 539 ч. 1 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом України про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України" № 1698-VII від 14.10.2014 року статтю 91 КК України було доповнено частиною другою, згідно з якою зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
Отже, вказаним законом, який набрав чинності після вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення і навіть після його звільнення відбування покарання у зв`язку з відбуттям призначеного покарання, було погіршено його становище шляхом виключення можливості дострокового зняття судимості.
А тому відповідно до принципу ретроактивності положення ч. 2 ст. 91 КК України, які набрали законної сили 25.01.2015 року, не мають зворотної дії в часі і поширюватися на ОСОБА_3 не можуть.
Згідно з ч.1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.
Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
У відповідності до положень п. 9 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Судом встановлено, що з дня, коли ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання у зв`язку із відбуттям призначеного покарання, з якого відповідно до вимог ч.3 ст.90 КК України обчислюється строк погашення судимості, до дня звернення з клопотанням про зняття судимості минуло сім років, тобто більше ніж половина строку погашення судимості за вчинення особливо тяжкого злочину, до якого відноситься злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України. Дані про те, що строк погашення судимості переривався, відсутні.
Враховуючи, що після відбуття покарання засуджений не вчинив нових злочинів, йогопохилий вік, вкрай незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується в релігійній організації Автокефальна релігійна громада церкви Святої Катерини Грецької Православної Церкви» м. Києва головою якої є з січня 1992 року і веде патріотичну діяльність на благо релігійної громади і грецької національної спільноти, .
Такі обставини, на переконання суду, дають всі підстави вважати, що ОСОБА_3 після відбуття покарання у виді позбавлення волі своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Отже, завдання такого правового стану особи, як судимість, що має персональний характер і полягає у різноманітних обмеженнях щодо особи, які встановлюються з метою закріплення результатів впливу на неї та щоб переконатися, що відбулося її виправлення, досягнуті. А тому клопотання засудженого про зняття судимості підлягає задоволенню.
Щодо вимог ОСОБА_3 в частині скасування судового рішення про конфіскацію майна, слідчи зазначити таке, вирок Дніпровського районного суду м. Києва змінений ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2013 року, в частині конфіскації майна засудженого виконано не було.
З Згідно до Роздруківки відомостей про виконавче провадження (ВП спецрозділ) від 07 червня 2019 року виконавче провадження № 26395878 завершено, виконавчий лист від 24.02.2011 року №1-16 повернуто без виконання, оскільки у боржника відсутнє майно, яке належить йому на праві власності, про що складено акт державного виконавця.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Частиною 2 статті 80 КК України передбачено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
Вирок щодо ОСОБА_3 набрав законної сили 11.04.2013 р. останній засуджений, в тому числі, за вчинення особливо тяжкого злочину ч. 4 ст. 190 КК України.
З моменту набрання вироку стосовно ОСОБА_3 законної сили не минуло десяти років. Перебіг давності не переривався. Додаткове покарання у виді конфіскації майна не виконувалось з незалежних від нього причин.
Таким чином, стосовно призначеного ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації особистого майна не сплинув визначений у Кримінальному кодексі України строк давності виконання вироку, що, у свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про скасування рішення про конфіскацію майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 91 КК України, ст. 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити частково.
Зняти з ОСОБА_3 судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2008 року, зміненим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2013 року до 5 років 7 місяців 15 днів із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя