Справа № 456/2243/18
Провадження № 1-кп/456/160/2019
ВИРОК
іменем України

30 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Угерсько Стрийського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.05.2018 Львівським апеляційним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сможе Сколівського району Львівської області, громадянина України, українця, не працює, неодружений, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.05.2018 Львівським апеляційним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 04 травня 2018 року, близько 20 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_5 , повторно, маючи ключі від автомобіля марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_7 та який мали повернути на вимогу останнього, з надуманих підстав, під приводом наявності майнових претензій до потерпілого, поза його волею, достовірно знаючи, що потерпілий мав намір продати вказаний автомобіль, отримали інформацію про покупця та місце продажу, та умисно заволоділи автомобілем марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , з метою його подальшої реалізації при наступних обставинах.
Так, 04 травня 2018 року, близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідуючи спільний та взаємоузгоджений прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля будинку №3 по вул. Галицькій в м. Стрию Львівської області, заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , після чого, на вказаному транспортному засобі, 05 травня 2018 року, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поїхали на вул. Вокзальна, 122 в м. Стрию, де були зупинені працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при спробі реалізувати автомобіль ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково, зокрема визнав факт незаконного заволодіння транспортним засобом з метою його подальшої реалізації, однак зазначив, що спланованого умислу на це в них з ОСОБА_5 не було. Пояснив, що ввечері 04 травня 2018 року, він подзвонив до потерпілого ОСОБА_7 з проханням позичити йому автомобіль для поїздки до м. Львів з метою придбання автозапчастин. З потерпілим він знайомий давно, тому той погодився, оскільки він уже кілька разів позивач йому автомобіль. Близько 10:30 він разом з ОСОБА_5 приїхали до потерпілого ОСОБА_7 та взяли у нього автомобіль для поїздки у м. Львів. В ході розмови з ОСОБА_7 , він також нагадав потерпілому про кошти, які він йому позичав за півтора року до цих подій, так як у ОСОБА_7 були фінансові труднощі, а саме 700 доларів США. Про дату повернення коштів вони не домовлялись, так як ОСОБА_7 говорив, що поїде у Польщу на заробітки і поверне йому гроші. Конфлікту між ними не виникло, розписку за позичені гроші він у ОСОБА_7 не брав. В м. Стрий він повертався близько 21:00 сам, без ОСОБА_5 . Під`їжджаючи до міста Стрий, йому подзвонив обвинувачений ОСОБА_5 , він підібрав його і вони удвох поїхали на АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий ОСОБА_7 . Дані події мали місце близько 22:00 - 22:30. Він покликав ОСОБА_7 на розмову, той вийшов з будинку, і вони знову почали розмовляти за кошти, які він позичав потерпілому. Вранці, того ж дня, ОСОБА_7 повідомляв його, що має намір продати автомобіль. Потерпілий дав йому номер телефону покупця, він подзвонив до нього та останній сказав йому, що за півтори години буде в м. Стрий. Після цього, ОСОБА_7 взяв з автомобіля сумочку та підійшов до своєї дівчини, яка стояла біля будинку. Він сів у автомобіль і під`їхав до під`їзду. Потерпілий повинен був їхати з ними на зустріч з покупцем, ОСОБА_5 дзвонив йому, але ОСОБА_10 відмовився їхати, говорив, щоб вони повернули йому транспортний засіб, а тому вони поїхали вдвох. По дорозі на вокзал, до нього подзвонила дівчина ОСОБА_7 і запитала навіщо вони вкрали автомобіль, просила повернути автомобіль. Він сказав їй, щоб до нього подзвонив потерпілий ОСОБА_7 , однак від потерпілого дзвінка так і не було. На вокзалів він зустрівся з покупцем та повідомив йому, що власник автомобіля не має змоги приїхати. Покупець почав оглядати автомобіль. Після цього вони поїхали на заправну станцію. Коли вони знову повернулись на вокзал, до них під`їхали працівники поліції та повідомили, що даний транспортний засіб перебуває в розшуку. Доповнив, що всі події відбувались за його участю та участю ОСОБА_5 , інших осіб з ними не було. Визнав той факт, що ОСОБА_7 не уповноважував його на продаж автомобіля, зазначив, що все трапилось на емоціях. Обвинувачений ОСОБА_5 його розмови з потерпілим за продаж автомобіля та гроші не чув. Отримані кошти він хотів забрати собі в якості неповернутого потерпілим боргу, а решту повернути потерпілому ОСОБА_7 . У вчиненому він щиро розкаюється, умислу на заволодіння транспортним засобом у нього не було, він хотів тільки передати покупцю документи та отримати гроші. В судових дебатах обвинувачений визнав вину повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті та повідомлених потерпілим в судовому засіданні, щиро розкаявся, просить суд його суворо не карати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, вважав, що жодного злочину він не вчиняв. Пояснив, що 04.05.2019 він приїхав до м. Стрий Львівської області. Близько 21:00 - 22:00 він подзвонив до ОСОБА_4 та поцікавився, де той знаходиться. Через деякий час приїхав ОСОБА_4 і вони поїхали до потерпілого ОСОБА_7 , оскільки мали повернути йому автомобіль. З потерплим він знайомий близько 4 років, позичав у ОСОБА_7 автомобіль 3-4 рази. ОСОБА_7 з дівчиною вийшли до них на вулицю. ОСОБА_4 відійшов з потерпілим в сторону і вони розмовляли. Після розмови з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 забрав з автомобіля сумочку і пішов з дівчиною у квартиру. Вони з ОСОБА_4 сіли в автомобіль, ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_7 має зараз вийти до них, так як повинен їхати з ними на зустріч з покупцем продавати автомобіль. В розмову ОСОБА_4 та потерпілого він не вникав. Вони почекали близько 20 хв., ОСОБА_4 подзвонив до потерпілого та сказав: «Якщо ти не поїдеш, я сам поїду». Чому потерпілий не вийшов до них, йому невідомо. Після цього, вони поїхали в сторону центру міста. До ОСОБА_11 подзвонила дівчина потерпілого ОСОБА_12 , просила повернути автомобіль. Вони приїхали на вокзал, зустрілись з покупцем, той оглянув автомобіль. Коли вони їхали на вокзал, ОСОБА_11 казав йому, що потерпілий винен йому гроші. На вокзалі вони були двоє, інших осіб з ними не було. Покупець був не один. Після цього вони поїхали на автозаправну станцію, щоб заправити транспортний засіб, оскільки закінчувалось пальне. Коли повернулись на вокзал, до них під`їхали працівники поліції, які провели огляд місця події, у відділі поліції вони надали пояснення. Близько 06:00 їх відпустили додому. О 10:00 вони знову приїхали у відділ поліції, їм вручили підозру у вчиненні кримінального правопорушення, після цього обрали запобіжний захід. В судових дебатах обвинувачений визнав вину повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті та повідомлених потерпілим в судовому засіданні, щиро розкаявся, просить суд його суворо не карати.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він навчався у Стрийському коледжі ЛНАУ, у них були дружні відносини та вони разом проживали на квартирі в м. Стрий. Пізніше, коли роз`їхались, часто зідзвонювались, зустрічались. 04.05.2018 йому зателефонував ОСОБА_4 , попросив позичити автомобіль, щоб поїхати на автошрот у с. Красів. Він погодився та пояснив, що ОСОБА_4 повинен повернути автомобіль до 22:00, оскільки приїде покупець на автомобіль. Ввечері, у домовлений ними час, він подзвонив до обвинуваченого ОСОБА_4 і останній повідомив, що приїде за 20 хв, однак приїхав через годину. Коли він під`їжджав до його будинку, то зателефонував та попросив вийти у двір. Спустившись разом з дівчиною, ОСОБА_12 , вони побачили як автомобіль заїжджав у провулок. В автомобілі знаходились ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та двоє невідомих йому хлопців. Один з двох невідомих йому осіб, запропонував відійти в сторону і поговорити. Вони від`їхали за будинок, а він підійшов до них. ОСОБА_4 сказав дати номер телефону покупця, якому він мав продати автомобіль, що він і зробив. В той час, покупець під`їжджав до вокзалу. ОСОБА_4 сказав, щоб він сідав до них в автомобіль, але він відмовився від такої пропозиції, після чого невідомий йому хлопець наніс удар ногою по його нозі. Він забрав з машини барсетку з особистими документами та повернувся до квартири. В машині залишились документи на автомобіль: технічний паспорт, страхівка, договір купівлі-продажу автомобіля та документи його дівчини, ОСОБА_12 . Знаходячись уже в квартирі, до нього подзвонив ОСОБА_5 та запитав, чи їде він з ними на зустріч до покупця, але він відмовився та попросив повернути автомобіль, однак обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились повернути транспортний засіб. Після цього, до ОСОБА_4 дзвонила його дівчина, ОСОБА_12 , та просила повернути автомобіль, однак той кинув трубку. В той же час, він подзвонив до покупця та попередив, щоб той не купував автомобіль, бо такий у нього викрали та попросив щоб той потягнув час, так як він збирається дзвонити в поліцію. Через кілька хвилин покупець передзвонив та повідомив, що автомобіль марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» під керуванням невідомої йому особи приїхав на вокзал. Дізнавшись місце розташування автомобіля, близько 23:00, він повідомив дану інформацію працівникам поліції, які їх і затримали на вокзалі в м. Стрий Львівської області. Вважає, що обвинувачені мали намір продати автомобіль без нього, так як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 говорили йому, що він винен їм гроші з часу проживання на спільноорендованій квартирі, а тому за продаж автомобіля він повинен віддати їм частину грошей. Доповнив, що транспортний засіб «AudiA6 2.0 QuatroKombi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він придбав у Республіці Польща в лютому 2018 р., в лютому-березні цього ж року, він виставив фото автомобіля на продаж в соціальних мережах і обвинувачені про цей факт знали. Оголошення про продаж автомобіля розміщувалось на сайті протягом місяця. На території України, окрім нього, автомобілем керували його батько та брат. Запевнив суд, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного відношення до вказаного автомобіля не мають, у нього є договір купівлі-продажу на даний транспортний засіб. Кілька разів він позичав автомобіль обвинуваченим, але ті його повертали вчасно. Наступного дня, до нього телефонував ОСОБА_5 та пропонував гроші за те, щоб він забрав заяву з поліції, однак він відмовився. Немає жодних претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , він вибачив, просить суд суворо їх не карати;
даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 04.05.2018, близько 21:00 год., до її чоловіка, ОСОБА_7 , подзвонив ОСОБА_4 і попросив позичити автомобіль, щоб з`їздити на шрот. Через деякий час приїхав ОСОБА_4 з ще один невідомим для неї хлопцем. Її чоловік вийшов у двір біля будинку, віддав ключі від автомобіля та попередив, що має намір продати автомобіль, а тому такий потрібно повернути ввечері цього ж дня. Через годину, близько 22:00 год., чоловік передзвонив до ОСОБА_4 та перепитав, коли вони приїдуть, на що той відповів, що через 10 хв., однак приїхав із запізненням через 20 хв. ОСОБА_5 покликав її чоловіка поговорити, від`їхавши автомобілем за будинок. За деякий час чоловік повернувся та сказав, що вони хочуть «віджати» у нього автомобіль. Він знову пішов до автомобіля, в якому були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і завбрав звідти барсетку. Вони повернулись до квартири, а обвинувачені поїхали. Будучи уже в квартирі, вона подзвонила до ОСОБА_4 з проханням повернути автомобіль, але той відмовився. Після цього, вона зателефонувала до дівчини ОСОБА_4 ОСОБА_14 і пояснила ситуацію, остання обіцяла передзвонити, але не зробила цього. Зрозумівши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають наміру повертати автомобіль, ОСОБА_7 подзвонив у поліцію. Доповнила, що в її присутності, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 її чоловіку не погрожували, але вона бачила між ними шарпанину, коли ті відійшли поговорити;
заявою ОСОБА_7 від 05.05.2018, відповідно до якої останній просить прийняти міри до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які 04.05.2018 близько 23:50 відкрито незаконно заволоділи належним йому транспортним засобом марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , співвласником якого є він, спричинивши йому матеріальну шкоду на суму 31 200 грн. /Т.1 а.с. 111/;
заявою ОСОБА_7 від 05.05.2018, відповідно до якої останній дав дозвіл працівникам поліції здійснити огляд належного йому як співвласнику транспортного засобу «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , який знаходиться на вул. Вокзальній в м. Стрий, навпроти будинку №122 та вилучити його разом з документами для проведення в подальшому слідчих дій /Т.1 а.с. 112/;
протоколом огляду місця події від 05.05.2018, проведеного слідчим Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 , відповідно до якого оглядом місця події є автомобільна стоянка, навпроти автостанції м. Стрий, що по вул. Вокзальній, 122, де припарковано автомобіль «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 . В ході огляду місця події вилучено офіційні документи: KARTAPOJAZDU, в якому зазначено запис: WSPOLWLASCICIELROSTYSLAVROMANIVFG 494471, серія документу KP/AAA 8764355; свідоцтво про реєстрацію Республіки Польща серії НОМЕР_2 в якому містяться дані про реєстрацію транспортного засобу. Огляд місця події проведено у присутності понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /Т.1 а.с. 113-114/;
заявою ОСОБА_7 від 05.05.2018, відповідно до якої останній повідомив, що 04.05.2018 близько 23:50 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи його транспортним засобом «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , спричинивши йому матеріальні збитки на суму 31 200 грн., а тому на підставі ст. 55 КПК України просить залучити його як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000695 /Т.1 а.с.116/;
заявою ОСОБА_7 від 05.05.2018, відповідно до якої останній надає добровільний дозвіл працівникам поліції здійснити огляд його мобільного телефону HuaweiP9 lite, з якого 04 та 05.05.2018 здійснювались дзвінки ОСОБА_4 та на який останній дзвонив потерпілому /Т.1 а.с.117/;
скріншотами з мобільного телефону ОСОБА_7 , відповідно до яких останній здійснював телефонні дзвінки дівчині ОСОБА_4 Мар`яні та самому обвинуваченому ОСОБА_4 04.05.2018 /Т.1 а.с.118-119/;
постановою про визнання об`єктів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 05.05.2018, відповідно до якої вилучений автомобіль марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 р. випуску, визнано речовим доказом по матеріалах кримінального провадження №0000695 від 05.05.2018 та передано на зберігання Стрийському ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Стрий, вул. Драгоманова, 2, Львівської області /Т.1 а.с.120/;
довідкою експерта-товарознавця Стрийського АСП дочірнього підприємства ПАТ «ЛЬВІВ-АВТО» ОСОБА_18 про те, що ринкова ціна транспортного засобу марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, станом на 05.05.2018 згідно бюлетеня товарознавця становить 4 920 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 128 855 грн. /Т.1 а.с.121/;
висновком експерта №9/299 від 30.05.2018, відповідно до якого вартість нерозмитненого і незареєстрованого в Україні транспортного засобу марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi», сірого кольору, з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , станом на 04.05.2018 становила 55 872, 53 грн. /Т.1 а.с.128-134/;
заявою ОСОБА_4 від 05.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 добровільно надав для огляду свій мобільнимй телефон Slmsung J3 /Т.1 а.с.135/;
скріншотами телефонної книги ОСОБА_4 , з якої вбачається, що 04.05.2018 обвинувачений ОСОБА_4 телефонував потерпілому ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_5 /Т.1 а.с.136-138/;
заявою ОСОБА_5 від 05.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_5 добровільно надав дозвіл для огляду свого мобільного телефону марки Xiomi Redmi Note /Т.1 а.с.135/ та зняття скріншотів вхідних та вихідних дзвінків /Т.1 а.с.141/;
скріншотами телефонної книги вхідних та вихідних дзвінків ОСОБА_5 , з якої вбачається, що 04.05.2018 обвинувачений ОСОБА_5 телефонував потерпілому ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_4 /Т.1 а.с.143-144/;
протоколом обшуку від 05.05.2018, проведеного за участю ОСОБА_4 , в присутності понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в ході проведення обшуку ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung» із стартовим пакетом «Водафон» /Т.1 а.с.149-152/;
постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 05.05.2018, відповідно до якої, оглянутий мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-J320H/DSIMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 визнано речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження №0000695 від 05.05.2018 /Т.1 а.с.153/;
протоколом обшуку від 05.05.2018, проведеного за участю ОСОБА_5 , інспектора-криміналіста ОСОБА_21 , поліцейських СРПП №1 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , в приміщенні кабінету №16 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, що по вул. Драгоманова, 2 в м. Стрий Львівської області, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон сірого кольору, з сенсорним екраном, що має тріщини. В меню телефону проглядається назва пристрою «Redmi», модель «Redmi Note 3», при введенні коду проглядається ідентифікатор мобільного обладнання: ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який помістили в пакет №0857008 /Т.1 а.с.154-156/;
протоколом огляду предмету від 25.05.2018 проведеного слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_26 відповідно до якого під час огляду огляду встановлено, що на диску із назвою «Titanium» міститься запис з камер відео спостереження на АЗС «ОККО», що розташована в м. Стрию за адресою: м. Стрий, вул. Дрогобицька, 197, за період часу з 23:00 год. 04.05.2018 по 01:00 год. 05.05.2018 /Т.1 а.с. 166/;
постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 25.05.2018, відповідно до якої, оглянутий 25.05.2018 DVD-диск із назвою «Titanium» на якому міститься запис з камер відеоспостереження на АЗС «ОККО», що розташована в м. Стрию за адресою: м. Стрий, вул. Дрогобицька, 197, за період часу з 23:00 год. 04.05.2018 по 01:00 год. 05.05.2018 визано речовим доказом та прилучено його до матеріалів кримінального провадження №0000695 /Т.1 а.с. 167-168/;
постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 05.05.2018, відповідно до якої оглянутий мобільний телефон марки «NOMI», модель «Redmi Note 3» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 визнано речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження №0000695 від 05.05.2018 /Т.1 а.с.157/;
оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження за період з 23:00 04.05.2018 по 01:00 05.05.2018, з якого вбачається, що у період зазначеного часу, автомобіль марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 р. випуску, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 під`їхав до заправки. Через кілька секунд, обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та почав заправляти вказаний транспортний засіб /Т.1 а.с.169/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Вказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними і такими, що підтверджуються також безпосередньо дослідженими в судовому засіданні процесуальними доказами, а саме:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 05.05.2018 в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що 04.05.2018 близько 23:50 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи його транспортним засобом марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 р.в., спричинивши йому матеріальні збитки на загальну суму 31 200 грн., правова кваліфікація ч.2 ст. 289 КК України /Т.1 а.с. 109/;
електронним рапортом Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 05.05.2018, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позичили у нього транспортний засіб марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 р.в. і не мають наміру його віддавати /Т.1 а.с. 110/;
рапортом поліцейського СРПП №2 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_27 від 05.05.2018 про те, що 04.05.2018 він спільно з начальником СРПП 32 Стрийського ВП ОСОБА_28 заступив на службу в м. Стрий Львівської області. Близько 23:55 від чергового Стрийського ВП надійшло орієнтування про незаконне заволодіння транспортним засобом марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , який через декілька хвилин був ними помічений. Даний автомобіль рухався по вул. Вокзальній в м. Стрий, в напрямку вул. Дрогобицької і був ними зупинений. За кермом вказаного транспортного засобу був ОСОБА_4 , на пасажирському місці перебував ОСОБА_5 , а також ОСОБА_9 , який як згодом стало відомо, мав намір придбати транспортний засіб марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 /Т.1 а.с.115/.

Надані потерпілим ОСОБА_7 показання, в яких він ретельно описав події, які мали місце 04.05.2018 є чіткими, послідовними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_4 у нього дружні відносини. 04.05.2018 обвинувачений ОСОБА_4 попросив у нього автомобіль марки «AudiA6 2.0 Quatro Kombi», сірого кольору, з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , щоб поїхати на автошрот у с. Красів та зобов`язався повернути транспортний засіб до 22:00 год. цього ж дня, оскільки достовірно знав, що він має намір продати вказаний автомобіль ввечері 04.05.2018. Ввечері, ОСОБА_4 приїхав із запізненням, близько 23:00 год., та відмовився віддати транспортний засіб марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi», сірого кольору, з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 і попрямував з ОСОБА_5 на вокзал м. Стрий з метою продажу вказаного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що він винен йому гроші. Він попередив покупця по телефону, що його автомобілем заволоділи двоє осіб з метою його подальшої реалізації. В лютому-березні цього ж року, він виставив фото автомобіля на продаж в соціальних мережах і обвинувачені цей факт знали. Доповнив, що транспортний засіб «AudiA6 2.0 QuatroKombi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він придбав у Республіці Польща в лютому 2018 р., обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають до вказаного автомобіля жодного відношення, оскільки він є його власником. Надані потерпілим ОСОБА_7 пояснення не викликають сумніву у своїй достовірності та узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи, яким надано оцінку в ході розгляду кримінального провадження.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.
Суд вважає, що показання, надані свідком ОСОБА_12 , в яких вона ретельно в деталях описала події, які мали місце 04.05.2018, є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віру, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів. Так, свідок ОСОБА_29 чітко ствердила в судовому засіданні, що автомобіль марки «Audi A6 2.0 Quatro Kombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 на праві власності належить її чоловіку ОСОБА_7 , його останній купив в Республіці Польща, будучи на заробітках. З обвинуваним ОСОБА_4 потерпілий перебуває у дружніх відносинах, вони разом проживали на орендованій квартирі. 04.05.2018 ОСОБА_4 позичив автомобіль марки «AudiA6 2.0 Quatro Kombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 в ОСОБА_7 , зобов`язався повернути його о 23:00 год. 04.05.2018, однак у визначений час автомобіль відмовився повернути. Біля будинку, в якому вони проживають, між потерпілим та обвинуваченими відбулась шарпанина та конфлікт. Вони дзвонили до обвинуваченого ОСОБА_4 з проханням повернути автомобіль, оскільки потерпілий мав намір його продати, але ОСОБА_4 повідомив, що віддати автомобіль не збирається, хоче такий «віджати» та поїхав на зустріч із покупцем, а тому вони зателефонували в поліцію з приводу крадіжки автомобіля. Ці показання не викликають сумнів у їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами.

Доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події від 05.05.2018 має бути визнано недопустимим доказом, є безпідставними.
Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.
За змістом статтей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.
Підставою для проведення огляду місця події - слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підставою для проведення огляду місця події автомобільної стоянки навпроти автостанції м. Стрий, що по вул. Вокзальна,122, під час якого було оглянуто транспортний засіб «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 слугувала заява потерпілого ОСОБА_7 від 05.05.2018 р., відповідно до якої останній просить прийняти міри до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які 04.05.2018 близько 23:50 год. відкрито незаконно заволоділи належним йому транспортним засобом.
Виходячи зі змісту ст. 233 КПК, право проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою (проведення в ньому огляду) під час кримінального провадження може виникати без постановлення ухвали слідчого судді лише на підставі добровільної згоди особи, яка ними володіє, що свідчить про те, що надання цією особою згоди на проведення слідчої дії не потребує наступного судового контролю (звернення постфактум з клопотанням до слідчого судді).
За змістом ч.2 ст.233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
При цьому надання власником добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Суд вважає, що вказана слідча дія проведена з дотриманням закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину (наведена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду у справі №541/655/15-к від 13.03.2018), і окремої санкції суду такий огляд не потребує.
Суд приймає до уваги та визнає допустимим доказом протокол огляду місця події від 05.05.2018 /Т.1 а.с. 113-115/, оскільки такий огляд було проведено за письмовою заявою потерпілого ОСОБА_7 від 05.05.2018, згідно якої останній надає згоду працівникам поліції здійснити огляд належного йому, як власнику транспортного засобу «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , який знаходиться на вул. Вокзальній в м. Стрий, навпроти будинку №122 та вилучити його разом з документами для проведення в подальшому слідчих дій, за участі двох понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , будь яких зауважень на протокол огляду не надійшло, що стверджується їхніми ж підписами у протоколі огляду.

Також суд визнає належними та допустимими доказами скріншоти вхідних та вихідних дзвінків потерпілого ОСОБА_7 /Т.1 а.с. 118-119/, обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /Т.1 а.с. 136-138, 143-144/, оскільки такі підтверджують пояснення потерпілого ОСОБА_7 про те, що 04.05.2018 він телефонував обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з приводу заволодіння останнніми транспортним засобом марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску з метою повернути вказаний транспортний засіб. Крім того, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили факту дзвінків потерпілому ОСОБА_7 , які мали місце 04.05.2018.
Крім того, суд приймає до уваги та визнає належними та допустими доказами протоколи обшуку від 05.05.2018 /Т.1 а.с. 149-152, 154-156/, відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно видали мобільні телефоні марки «Samsung» із стартовим пакетом «Водафон» та «Redmi», модель «RedmiNote 3» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 .
Суд звертає увагу на те, що обшуки від 05.05.2018 проводились за письмовою заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю спеціаліста ОСОБА_21 , понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (протокол огляду від 05.05.2018 з участю ОСОБА_4 ), понятих: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (протокол огляду від 05.05.2018 з участю ОСОБА_5 ), за участю спеціаліста ОСОБА_21 , понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (протокол огляду від 05.05.2018 з участю ОСОБА_4 ), понятих: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (протокол огляду від 05.05.2018 з участю ОСОБА_5 ), будь яких зауважень на протокол огляду не надійшло, що стверджується їхніми ж підписами у протоколі огляду. Окрім цього, під час підготовчого розгляду справи у суді, обвинувачені та їх захисник не оспорювали дані процесуальні документи у судовому порядку.

Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно п. 1 примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Така правова позиція міститься у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові №5-365кс15 від 21 січня 2016 року.
Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів та мети законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб та мета, які б не підпадали під цю конструкцію.
Тобто, законодавцем визначено, що мета, спосіб заволодіння транспортним засобом не впливає на кваліфікацію.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні про те, що потерпілий був винен йому кошти, і не повертав, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім цього, в судових дебатах обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачені, достовірно усвідомлюючи, шо вищевказаний автомобіль належить не їм, протиправно ним заволоділи, всупереч волі власника та намагалися розпорядитися.
Суд не вважає за доцільне спростовувати показання обвинувачених наданих, останніми під час судового слідства (з`ясування обставин та перевірку їх доказами), оскільки під час судових дебатів, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину за обставин, викладених в обвинувальному акті та на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, та просять суд суворо їх не карати.

Суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_6 про те, потерпілий ОСОБА_7 не є власником транспортного засобу «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , а ринкова вартість вказаного автомобіля, яка вказана у довідці експерта-товарознавця Стрийського АСП дочірнього підприємства ПАТ «ЛЬВІВ-АВТО» про те, в розмірі 4 920 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 128 855 грн. є недостовірною, з огляду на наступне.
06.08.2018 на адресу Закарпатської митниці ДФС адвокатом ОСОБА_6 скеровано запит щодо надання інформації про те, чи ввезений на територію України автомобіль марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi», сірого кольору, з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 . Якщо так, то коли і ким був ввезений, чи поставлений на тимчасовий облік та чи були сплачені митні платежі.
Листом в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_30 адвоката ОСОБА_6 повідомлено, що запитувана нею інформація є з обмеженим доступом, а тому у них відсутні правові підстави для надання інформації по суті її запиту.
Стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження долучено виновок експерта №9/299 від 30.05.2018, з якого вбачається, що вартість не розмитненого і незареєстрованого в Україні транспортного засобу марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi», сірого кольору, з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , яка станом на 04.05.2018 становить 55 872, 53 грн.
Крім того, потерпілим ОСОБА_7 в судовому засіданні надано пояснення з того приводу, що при купівлі вказаного автомобіля вартість такого у розрахунку була меншою, ніж насправді сплаченої. Доповнив, що він є власником транспортного засобу «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску та надав суду підтверджуючі документи: рахунок оплати вартості автомобіля від 08.03.2018 та договір дарування автомобіля від 29.03.2018, посвідчений старострою Збігнєв Дуда у м. Островець-Свентокшинський та перекладений на українську мову перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису перекладача засвідчена приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_32 , відповідно до якого ОСОБА_33 подарувала ОСОБА_7 автомобіль марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску.
Що стосується клопотання потерпілого ОСОБА_7 про повернення йому, як законному власнику, транспортного засобу марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, суд звертає увагу на наступне.
Заявлене клопотання ОСОБА_7 мотивує тим, що жодної потреби утримувати автомобіль під арештом немає, а передача йому під розписку транспортного засобу для зберігання під час розгляду кримінального провадження в суді не вплине на об`єктивність та повноту дослідження обставин справи.
Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2018 р. накладено арешт на транспортний засіб марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, який був вилучений в ході проведення огляду місця події від 05.05.2018 р. та знаходиться на території Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.
Постановою старшого слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 05.05.2018 транспортний засіб марки «Audi A6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000695 від 05.05.2018.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 та 170-174 (Глава 17 Арешт майна) цього Кодексу.
Беручи до уваги той факт, що на транспортний засіб марки AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, накладено арешт ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2018, вказаний автомобіль визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000695 від 05.05.2018, а тому такий підлягає поверненню власнику при постановленні вироку у даному кримінальному провадженні.
Однак суд вважає, що транспортний засіб марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, до набрання вироком законної сили слід передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , а після набрання законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених доведена, їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи ключі від автомобіля марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , та який мали повернути на вимогу останнього, з надуманих підстав, під приводом наявності майнових претензій до потерпілого, поза його волею, достовірно знаючи, що потерпілий мав намір продати вказаний автомобіль, отримали інформацію про покупця та місце продажу, умисно заволоділи вищевказаним автомобілем з метою його подальшої реалізації.
Таким чином, суд вважає доведеним факт:
вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставиною, передбаченою ст. 66 КК України суд вважає щире каяття, висловлене обвинуваченим під час судових дебатів.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро розкаявся, раніше судимий, вчинив злочин повторно, за попередньою змовою групою осіб, позитивну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого, який просить суд не позбавляти обвинуваченого волі, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.289 КК України.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, а відтак є всі підстави для застосування судом ч.4 ст.70 КК України.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наступне.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставиною, передбаченою ст. 66 КК України суд вважає щире каяття, висловлене обвинуваченим під час судових дебатів.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро розкаявся, раніше судимий, вчинив злочин повторно, за попередньою змовою групою осіб, позитивну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого, який просить суд не позбавляти обвинуваченого волі, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.289 КК України.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, а відтак є всі підстави для застосування судом ч.4 ст.70 КК України.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 слід залишити без змін у виді застави.
Запобіжний захід ОСОБА_5 слід залишити без змін у виді тримання під вартою.
Заставу на підставі ч.11 ст. 182 КПК України слід повернути заставодавцю.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи слід стягнути з обвинувачених на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 289 КК України, й призначити йому покараня у виді 5 /п`яти/ років позбавленні волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком і покарання, призначеного вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, визначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 травня 2019 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.05.2018, тобто з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.05.2018, до 29.08.2018, тобто до дня коли внесено заставу, визначену ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.05.2018; покарання частково відбуте за вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, а саме: з 22.05.2019 по 30.05.2019; на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 згідно вироку Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2017 по 24.07.2017 включно та з 05.05.2018 по 22.05.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заставу у розмірі 88 100 /вісімдесят вісім тисяч/ грн. 00 коп., внесену заставодавцем ОСОБА_34 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області (рахунок отримувача: 0757, код отримувача: 26306742, банк отримувача: 820172), згідно з квитанцією №14 від 28.08.2018 з призначенням платежу «Застава за ОСОБА_4 », визначену ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_35 , повернути заставодавцю ОСОБА_36 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 289 КК України, й призначити йому покараня у виді 5 /п`яти/ років позбавленні волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком і покарання, призначеного вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, визначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 05.05.2018, тобто з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.05.2018.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання частково відбуте за вироком Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, а саме: з 22.05.2019 по 30.05.2019; на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 згідно вироку Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2017 по 24.07.2017 включно та з 05.05.2018 по 22.05.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 715 /сімсот п`ятнадцять/ грн. процесуальних витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.
Речові докази: транспортний засіб марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, повернути потерпілому ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-J320H/DSIMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «NOMI», модель «RedmiNote 3» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; DVD-диск із назвою «Titanium» на якому міститься відеозапис з камер спостереження з АЗС «ОККО» залишити при матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ: транспортний засіб марки «AudiA6 2.0 QuatroKombi» з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , 1995 року випуску, до набрання вироком законної сили передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1