Житомирський апеляційний суд
Справа №292/156/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000004 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому залишено попередньо обраний тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з 03.01.2018.
Продовжено засудженому дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі строком на 60 діб до 09.09.2019 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.
Цивільний позов потерпілого в частині позовних вимог матеріального характеру задоволено частково, в частині позовних вимог морального характеру - повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 26 444 грн. 43 коп.
Арешт накладений на майно: занавіску, сокиру, змиви з плям бурого кольору на килимі знято та їх знищено.
встановила:

Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 01 січня 2018 року близько 13 години у приміщенні кухні будинку по АДРЕСА_1 після спільного розпиття алкогольних напоїв на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт між ним та ОСОБА_11 . Будучи обуреним, ОСОБА_8 вирішив вбити останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з прямим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 взяв в руки сокиру, яка стояла біля входу в будинок, та, наблизившись до ОСОБА_11 , наніс йому один удар лезом сокири в лобну частину голови, причинивши тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: рани в правій лобно-очній ділянці, вдавленого уламкового перелому правої лобно-очної ділянки, епідуральної гематоми лобної ділянки справа (гематоми над твердою мозковою оболонкою), геморагічного забою правої лобної частки головного мозку, які відноситься до тяжкого тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Свої злочинні дії ОСОБА_8 не довів до кінця, оскільки його протиправні дії та подальше нанесення ударів сокирою по ОСОБА_11 зупинив присутній під час конфлікту ОСОБА_12 , який вихопив у нього з рук сокиру та викликав швидку допомогу.
Своєчасне надання медичної допомоги врятувало життя ОСОБА_11 .
Дане обвинувачення за висновком суду першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження прокурором доведено не було.

Суд вважав, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити за цим законом відповідне покарання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На переконання прокурора, суд дійшов помилкового висновку, що умисел ОСОБА_8 не був направлений на заподіяння смерті потерпілого. Це підтверджує знаряддя, яке він обрав, локалізація ушкоджень та послідуюча поведінка обвинуваченого, який припинив свої дії не добровільно, а тому що у нього забрали сокиру.

Просить вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку є обов`язковим відповідне зазначення формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку суду фактично викладено зміст обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_8 , в ході досудового розслідування за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 121 КК України суд у вироку не навів.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Недотримання судом першої інстанції при складанні вироку положень ст.374 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вирок не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки такий недолік суд апеляційної інстанції, виходячи з меж апеляційного розгляду самостійно виправити не може.

При новому судовому розгляді справи суду необхідно звернути увагу на допущені недоліки, усунути їх і постановити рішення, яке відповідає вимогам закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: