Справа№ 640/7939/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2017 року за №90000202 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, судимого: 03.04.2015 Київським р/с м.Харкова за ст.190 ч.1 КК України до громадських робіт 200 годин, яке відбуто повністю в серпні 2015 року;

20.04.2017 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений в від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

13.06.2019 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 до Київського ВП ГУНП в Харківській області із заявою звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 03.05.2016 ОСОБА_6 , знаходячись біля буд.96 по вул.Н.Ужвій м. Харкова, наніс йому численні удари в різні частини тіла, спричинивши тим самим, тяжкі тілесні ушкодження. Даний факт був внесений до ЄРДР за № 0003445 за ч.1 ст.121 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження №0003445, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_4 , який пояснив, що 03.05.2016 знаходячись біля під.1 буд,96 по вул. Н.Ужвій м.Харкова, ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів по обличчю, в нижню частину живота та в сонячне сплетіння. Крім того, 24.06.2016 за участю ОСОБА_4 був проведений слідчий експеримент, в ході якого останній показав куди саме ОСОБА_6 наносив йому удари.

Таким чином, ОСОБА_4 фактично звинуватив ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25.10.2016 з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_4 , а також сукупності інших доказів, здобутих в ході досудового розслідування кримінального провадження №0003445, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

31.10.2016 ОСОБА_4 додатково був допитаний в якості потерпілого та підтвердив в повному обсязі раніше надані показання, чим фактично підтвердив обвинувачення підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину.

Однак, у подальшому ОСОБА_4 відмовився від наданих ним раніше показань, при цьому пояснив, що ОСОБА_6 ніяких ударів по його обличчю і в живіт не наносив, а лише відштовхнув від себе в область пліч, від чого ОСОБА_4 впав на землю та вдарився об бордюр, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 достовірно знав, що в разі зміни ним показань, ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, в діях ОСОБА_6 будуть відсутні.

Вищевказане стало підставою для проведення органом досудового розслідування додаткових слідчий дій, а також продовження строків досудового розслідування та зміни раніше повідомленої ОСОБА_6 підозри з ч. 1 ст. 121 КК України на ст.128 КК України.

Згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2017 ОСОБА_6 був засуджений за ст. 128 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднаного з обвинуваченням особи у тяжкому злочині.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, надав показання, якими підтвердив обставини, як зазначено вище, у вчиненому щиро розкаявся.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, підстав сумніватися в правдивості його свідчень у суду немає.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднаного з обвинуваченням особи у тяжкому злочині.

Як особистість ОСОБА_4 працездатний, не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, судимий: 03.04.2015 Київським р/с м. Харкова за ст.190 ч.1 КК України до громадських робіт 200 годин, який відбуто повністю в серпні 2015 року;

20.04.2017 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений в від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

13.06.2019 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненні злочинів.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, не встановлено та стороною обвинувачення не інкримінувалось.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

В цьому кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2019 року засудженого ОСОБА_4 тимчасово залишено ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з метою розгляду цього кримінального провадження у цій справі.

Відповідно до п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015, який на підставі Закону України №2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017) у строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 5 КК України враховуючи, що інкримінований злочин за ч. 2 ст. 384 КК України було вчинено в 2016 році, то застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015).

Враховуючи, що на підставі ухвали суду від 22.07.2019 року засуджений ОСОБА_4 був тимчасово залишений в установі попереднього ув`язнення (Харківський слідчий ізолятор) для участі у судовому розгляді цього кримінального провадження, то строк перебування обвинуваченого в СІЗО в період з 22.07.2019 до дня набрання цим вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк відбування покарання із розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення цього вироку до виконання.

Процесуальні витрати у справі та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 1971 року народження визнати винуватим за ч. 2 ст. 384 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного цим вироком та покарання, призначеним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року засудженого за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі в кримінально виправній установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення цього вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) із розрахунку один день перебування в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» за два дні позбавлення волі зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тимчасового залишення в СІЗО з 22.07.2019 року по день набрання цим вироком законної сили

Процесуальні витрати у справі та речові докази відсутні.

В цьому кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий