УХВАЛА
30 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 05-4к03
провадження № 51-5412зно19
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2002 року та ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2003 року за нововиявленими обставинами,
встановив:
За вироком Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2002 року ОСОБА_2 засуджено до покарання у виді: довічного позбавлення волі за п.п. «г», «е», «ж» «і» ст. 93 Кримінального кодексу України (далі КК України) (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 142 цього ж Кодексу; позбавлення волі на строк 4 роки за ч. 1 ст. 101 КК України (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років за ч. 3 ст. 117 цього Кодексу; позбавленні волі на строк 4 роки 6 місяців за ч. 2 ст.118 КК України (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років за ч. 3 ст.185 КК України (2001 р.); арешту на строк 3 місяці за ч. 3 ст. 357 цього Кодексу; позбавлення волі на строк 5 років за ч. 3 ст.186 КК України (2001 р.); арешту на строк 6 місяців за ч. 1 ст. 296 цього Кодексу; позбавлення волі на строк 2 роки за ч. 2 ст. 263 КК України (2001 р.). На підставі ст. 70 КК України (2001 р.) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Верховного Суду України від 18 березня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути вирок апеляційного суду та ухвалу Верховного Суду України.
На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає про те, що розгляд справи Верховним Судом України за його касаційною скаргою проводився без участі його захисника.
Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст. 462 Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), вважаю, що її подано без додержання положень вимог зазначеної норми закону.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Однак, усупереч наведеним вимогам закону, в заяві, як убачається з її змісту, не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
А тому, посилання на рішення Європейського суду з прав людини, як на підставу для звернення до Верховного Суду за виключними обставинами можливе лише тоді, коли таким рішенням вирішено питання у кримінальному проваджені стосовно інтересів особи, яка подає таку заяву.
При цьому будь-яких рішень установлених міжнародною судовою установою стосовно інтересів ОСОБА_5 до поданої заяви не долучено.
Крім того, засудженому слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Усупереч вказаним вимогам процесуального закону, ОСОБА_2 порушує питання про перегляд Верховним Судом постановленого щодо нього вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами.
Також заява ОСОБА_5 не містить конкретного прохання з огляду на повноваження суду за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними положеннями ст. 467 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
Оскільки заява не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, її слід залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 462, ст. 464 КПК України, суддя
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_2 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали в установлений строк заяву буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя

ОСОБА_1