справа № 208/1166/19
№ провадження 1-кп/208/421/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янському справу за кримінальним провадженням № 0000180 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянина України, має неповну середню освіту, не працююча, не одружена, яка має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей:

- ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по ч.1 ст. 185 КК України,

згідно угоди від 20.02.2019 року про примирення,

в с т а н о в и в:

20.02.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, додержуючись наступних умов.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

21.09.2019 року, у денний час доби, ОСОБА_5 перебуваючи біля аптечного пункту, розташованого на другому поверсі приміщення лікарні «КМЛ № 7 ДОР», що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, вулиця С. Слісаренка 3, побачила, як раніше не знайома їй ОСОБА_4 поклала до правої кишені свого халату мобільний телефон «Нокіа 1133»

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_15 тимчасово не здійснювала контроль за своїм майном, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно дістала з кишені халата ОСОБА_15 зазначений мобільний телефон, який належав потерпілій, тобто протиправно ним заволоділа.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_16 залишила місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпоряджатись ним, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду у сумі 230 гривень 30 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_16 під час досудового розслідування у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, у скоєному розкаялася, зобов`язалась беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

З змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченій роз`яснені наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені в ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст.424 КПК України.

- відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4, ч.5 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор та сторона обвинувачення зобов`язані довести кожну обставину інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заяву клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів, ОСОБА_16 роз`яснені і є їй зрозумілими.

В судовому засіданні обвинувачена пояснила, що у зазначений у обвинуваченні час, вона знаходилась у м. Кам`янське, куди приїхала з м. Кривого Рогу у комерційних справах. В неї хворіла молодша дитина, та вона вирішила зайти в 7-му міську лікарню для консультації з лікарем. Перебуваючи біля аптечного кіоску на 2-му поверсі приміщення лікарні, побачила раніше не знайому літню жінку, в кармані халату якої знаходився мобільний телефон. Їй бракувало грошей на ліки для дитини, і вона рукою витягла цей телефон з халату потерпрілої, після чого залишила приміщення лікарні, сіла в автомобіль та разом з родичами поїхала з міста. Коли вони знаходились на автозаправочній станції, що ррозташована неподалік від лікарні, до їх автомобілю підійшли працівники поліції, виявили та вилучили викрадений нею мобільний телефон.

Свою вину визнає повністю, щиро кається у скоєному, просить вибачення у потерпілої ОСОБА_15 .

Між нею та потерпілою укладено угоду про примирення, та ними узгоджено покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, з застосуванням ст. 75 КК України, з звільненням від відбуття покарання з встановленням строку випробування на 1 рік. Ця угода, суть якої їй зрозуміла, укладена нею добровільно і усвідомлено і у неї було достатньо часу, щоб ознайомитися зі змістом угоди про примирення. Просить суд її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила пояснення обвинуваченої. Дійсно в зазначений у обвинувальному акті час, вона знаходилась біля аптечного пункту, що розташований на 2-му поверсі 7-ї міської лікарні. У зазначеній лікарні вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. Вона була одягнута у халат, в кишені якої знаходився її мобільний телефон «Нокіа» Вона купила ліки, повернулась до палати, де виявила пропажу телефону. Про це дізналась медична сестра, яка заявила про це в поліцію. Наступного дня до лікарні прийшли працівники поліції, які її допитали, у подальшому повернули викрадений телефон.

Вона сприймає вибачення обвинуваченої, претензій матеріального чи морального характеру до останньої не має, просить затвердити угоду про примирення.

З пояснень обвинуваченої даних суду вбачається, що визнання нею вини у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), є добровільним і воно зроблено з розумінням того, що обвинувачена відмовляється від важливих прав, передбачених вищенаведеними нормами права зазначених ст. 474 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд вважає визнаним своєї вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Перевіривши відповідність угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченою, суд дійшов до наступного висновку:

ОСОБА_16 дійсно вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України та вона у цьому винна.

Угода про примирення, яка укладена 20.02.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 з іншого боку, відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, та відповідає інтересам суспільства та держави, порушень прав, свобод, інтересів інших осіб, не встановлено.

Суд також підтверджує, що узгоджена сторонами угоди, міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилами призначення кримінальних покарань, встановленим КПК України.

Судові витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення, укладену на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України 20.02.2019 року між потерпілою ОСОБА_17 та притягнутою в якості обвинуваченої у цьому провадженні ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердити.

Визнати ОСОБА_19 винною у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засуджену протягом випробувального строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи сумі 286 гривень.

Речові докази по справі, мобільний телефон «Нокіа», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , залишити у останньої, знявши арешт щодо заборони розпорядження майном.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , в ході досудового розслідування не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через суд який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачений статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити прокурору, потерпілому і засудженому після його оголошення негайно.

Головуючий, суддя ОСОБА_1