Справа № 751/7701/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/435/19
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0000113 від 13.05.2017 за апеляційною скаргою за захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2019 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців, за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання за цей злочин у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання встановлено рахувати з дня затримання, а саме з 13 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 а на користь КЛПЗ «Чернігівська міська лікарня № 3» витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в дохід місцевого бюджету в сумі 5660 (п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривен 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 12929 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривен 29 коп..

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2018, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з мотивів особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_9 не менше 3 ударів гумовою палицею в область голови, не менше 1 удару гумовою палицею в область правої нижньої кінцівки та не менше 2 ударів гумовою палицею в область лівої нижньої кінцівки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді післятравматичної гематоми передньої поверхні правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани лобної ділянки волосяної частини голови справа, гематом, саден та забиття м`яких тканин обличчя, правої вушної раковини, гематоми верхньої третини лівого стегна, гомілки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Близько 22 год. 05 хв. 12.06.2018 ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з мотивів особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, гумовою палицею наніс ОСОБА_10 не менше одного удару в область лівої бічної поверхні тулуба, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з множинними розривами селезінки в ділянках її нижнього полюсу, задній поверхні та в ділянці воріт, з синцем та крововиливами в м`які тканини над нею (по задній поверхні грудної клітки зліва та в проекції 9-11 ребер), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і мають причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_10 .. Смерть ОСОБА_10 настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок закритої травми живота з розривами селезінки.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на істотне порушення вимог КПК України, оскільки досліджені в судому засіданні докази, показання потерпілого та свідків судом належним чином не оцінені. Вважає, що належні та допустимі докази, крім показань потерпілого на підтвердження висунутого обвинувачення в матеріалах справи відсутні, а самі показання потерпілого не можуть бути визнані такими, що поза розумним сумнівом підтверджують винуватість обвинуваченого з огляду на їх суперечливість та неправдивість, що було встановлено у судовому засіданні. Пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України не доведене з огляду на незаконність відкриття кримінального провадження. Крім того, посилається на неправильне застосування норм матеріального права та необґрунтованого продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Суд першої інстанції, всебічно, повно, й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшовши обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_7 наявний склад злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, і з такими висновками колегія суддів погоджується.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції перевіряючи доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 не причетний до скоєння злочину щодо ОСОБА_10 , ретельно перевірив надані сторонами докази, кожен окремо і в їх сукупності, а саме: допитав обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , експерта ОСОБА_23 та в повному обсязі дослідив письмові докази.

Доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що наявні у справі і наведені у вироку докази свідчать про не винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні потерпілій ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, колегія суддів вважає надуманими, такими, що суперечать встановленим судом обставинам кримінального правопорушення.

Так, версія захисту про те, що до заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень причетна інша особа, або що тілесні ушкодження виявлені у потерпілої заподіяні до появи ОСОБА_7 , була перевірена в суді першої інстанції, і як правильно зазначив суд, спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 55 від 23.08.2018, згідно якої у ОСОБА_10 , мались тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з множинними розривами селезінки ділянках її нижнього полюсу, задній поверхні та в ділянці воріт, з синцем та крововиливами в м`які тканини над нею (по задній поверхні грудної клітки зліва в проекції 9-11 ребер). Крім того у неї були виявлені синці бокової поверхні живота, лівої здухвинної ділянки, верхньої та нижньої лівої кінцівок.

Дані, що були отримані під час проведення судово-гістологічної експертизи наданих слідчим скло-препаратів з ушкодженої селезінки, дають змогу стверджувати, що її розриви утворилися за 2-4 години до проведення оперативного втручання (воно проводилось з 01.00 годин до 02.35 годин 13.09.2018). Тобто утворення їх в ніч з 12.06.2018 на 13.06.2018 є цілком можливим.

Всі описані вище ушкодження є наслідком ударної дії тупого предмету, яким в тому числі, могла бути гумова палиця, надана для проведення даної експертизи. Синець та крововилив по задній лівій поверхні грудної клітки в проекції селезінки могли утворитися 12.06.2018. Всі інші зовнішні тілесні ушкодження могли утворитися в строк 3-5 діб до моменту настання смерті і тому не можуть відповідати даті 12.06.2018.

Згідно показань допитаних в суді першої інстанції свідків та потерпілого, ОСОБА_10 не скаржилася на стан здоров`я чи була в`ялою або мала інші ознаки, які вказують на кровотечу.

З показів обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_10 була в стані алкогольного сп`яніння, нецензурно лаялася, але на наявність у неї зовнішніх ознак тілесних ушкоджень, які вказують на масивну внутрішньочеревну кровотечу не наведено, в той час, як свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 зазначали про ці ознаки у потерпілої.

Суд також виключив і можливість отримання потерпілою ОСОБА_10 зазначених тілесних ушкоджень після того, як ОСОБА_7 залишив будинок ОСОБА_10 , оскільки знаряддя вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 забрав із собою. Наявність іншого знаряддя кримінального правопорушення під час судового провадження не встановлено. Отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 внаслідок падіння згідно висновку експертизи №55 виключається.

Показання свідка ОСОБА_20 , який на думку захисту підтверджує те, що ОСОБА_7 не спричиняв потерпілим тілесних ушкоджень, також були оцінені судом першої інстанції, і з врахуванням інших доказів, зокрема показанням потерпілого, обґрунтовано встановлено, що свідчення цього свідка не можуть бути враховані, оскільки не узгоджуються з у тому числі, і із показаннями самого обвинуваченого щодо обставин перебування свідка у будинку та з висновкам судово-медичних експертиз щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, про що суд зазначив у вироку і надав їм критичну оцінку.

Суд допитавши потерпілого, визнав його показання належними і допустимим доказом і колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , відносно подій щодо відбувались в його будинку 12.06.2018, підтвердив, о 22 годині, на початку 23 години, до кімнати зайшов ОСОБА_7 , а двоє чоловіків залишилися за межами кімнати. Зайшовши до кімнати, ОСОБА_7 гумовою палицею почав наносити удари по його тулубу, голові, ногам та рукам. Дружина почувши метушню підвелася на ліжку, ОСОБА_7 її відштовхнув, вона впала і тоді ОСОБА_7 підійшов з іншої сторони дивана і почав наносити гумовою палицею удари в область грудної клітини, живота ОСОБА_10 , яка в цей час виверталася. Коли потерпілий та троє чоловік вийшли з будинку, то з`ясувалося, що це наслідок інциденту з ОСОБА_14 і він попросив вибачення і троє чоловіків пішли з подвір`я. Повернувшись до кімнати побачив, що ОСОБА_10 перебуває на дивані бліда, скаржиться на біль, у неї були наявні синці, потерпілий викликав поліцію та швидку, яка забрала ОСОБА_10 до лікарні і яка там померла. Визнав, що в той вечір вживав спиртні напої, не бачив, щоб дружина випивала спиртне. Сварки в сім`ї виникали, але фізичну силу по відношенню до дружини не застосовував, в той день не бив і ударів не наносив.

Із показань свідка ОСОБА_13 наданих в судовому засіданні, вбачається, що остання бачила як до будинку ОСОБА_24 близько 22 години підходили ОСОБА_7 та ще двоє чоловіків, дані обставини підтверджують в своїх показаннях обвинувачений та свідок ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_22 , у своїх показання в суді першої інстанції повідомив, що він 12.06.2018 о 22 годині бачив, що до будинку АДРЕСА_2 підійшла група людей, один чоловік, той що старший, тримав в руках газету, завернуту у вигляді рулону. Вони намагалися зайти через хвіртку, але вона була закрита і вони зайшли у хвіртку через сусіднє господарство. Коли свідок йшов назад, ці люди йшли в сторону вулиці Гагаріна м. Чернігова. Був чоловік старше - сивий, крупної статури, дівчина і 4-5 молодих чоловіків до 20 років, свідок їх не запам`ятовував. Дівчина - висока блондинка, залишилася на вулиці сама. Хвилин через 10 приїхало 4-5 автомобілів поліції, а потім і швидка.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона знайома із ОСОБА_7 , якому повідомила про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та про залишення її речей у сім`ї ОСОБА_24 . 12.06.2018 ОСОБА_7 перебував у неї вдома і о 21:30 год. пішов до магазину та був відсутній хвилин 30. Гумової палиці у неї не було, вона знайшла її в той день у дворі, біля хвіртки.

Показання наведених свідків узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, обставини взаємостосунків між обвинуваченим і потерпілим, які виникли до і під час вчинення злочинів, з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 у квартирі ОСОБА_24 , вказують на наявність у обвинуваченого мотиву на спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ретельно досліджувалися письмові докази, які на думку колегії суддів обґрунтовано прийняті до уваги судом першої інстанції як докази винуватості ОСОБА_7 .

Так, протоколом огляду місця події 13.06.2018 органом досудового розслідування була зафіксована обстановка в будинку АДРЕСА_2 і вилучені речі, які мають сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний протокол і додаток до нього є належним та допустимим доказом в розумінні положень ст.ст. 85, 86 КПК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій часині є не обґрунтованими.

Так, для встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.

Так, згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої судом заяви ОСОБА_9 від 13.06.2019, вбачається, що останній надав добровільно дозвіл на проведення працівниками поліції огляд будинку за адресою АДРЕСА_3 , в якому він зареєстрований та проживає.

У своїх показаннях в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 зазначав, що після того, як повернувся до кімнати побачив ОСОБА_10 , яка скаржилася на біль та у неї були наявні синці, і тоді він викликав поліцію та швидку.

Отже, з урахуванням показань потерпілого, який сам викликав правоохоронців для розслідування злочину, вчиненого в межах його володіння та добровільно дав згоду на його огляд, виникає обґрунтована презумпція того, що потерпілий погодився і з тим, що місце події буде оглянуто, хоча б для того щоб пересвідчитися, що злочинна подія дійсно мала місце.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.08.2018 та диску з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , вбачається, що останній розповів про обставини подій за адресою АДРЕСА_4 , що сталися 12.06.2018 у вечірній час та безпосередньо показав місце розташування осіб коли незнайомі чоловіки зайшли до будинку, дії осіб під час заподіяння тілесних ушкоджень йому та ОСОБА_10 , про його вибачення за події 14.04.2018 з ОСОБА_14 , залишення чоловіками подвір`я житлового будинку, дії його та ОСОБА_10 до виклику поліції та швидкої медичної допомоги.

Надані потерпілим ОСОБА_9 показання під час проведення слідчого експерименту та надані ним під час судового розгляду узгоджуються між собою.

З протоколу обшуку за адресою АДРЕСА_5 від 13.06.2018, вбачається виявлення в житловому будинку гумової палиці чорного кольору з шкіряним ремінцем в основі рукоятки.

Згідно висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № 920 від 10.08.2018, на поверхні гумової палиці, вилученої 13.06.2018 під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 виявлений слід пальця руки, який залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № 81 (б) від 03.08.2018 на поверхні основи наданої на дослідження гумової палиці (об`єкт № 1), вилученій в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_5 , виявлені сліди крові, які можуть походити як від потерпілої ОСОБА_10 так і від свідка ОСОБА_9 .

Крім того, сторона захисту піддала сумніву законність доказів, які пов`язані з порушенням кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, оскільки відсутня заява потерпілого ОСОБА_9 про нанесення йому тілесних ушкоджень.

Колегія суддів перевірила доводи сторони захисту і встановила, що кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого з заявою, яка зумовлює визначені у частині першій статті 477 КПК правові наслідки.

Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження. З огляду на зазначене навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.

Крім того, матеріального кримінального провадження, що були досліджені судом першої інстанції, містять протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.08.2018, який свідчить про прийняття усної заяви від ОСОБА_9 , згідно якої він просив провести перевірку та вжити заходів до гр. ОСОБА_7 , який 12.06.2018 близько 22 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_3 спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 480 від 06.09.2018, у ОСОБА_9 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: після травматичної гематоми передньої поверхні правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною, лобної ділянки волосяної частини голови справа, гематомами, саднами, забиттям м`яких тканин обличчя, правої вушної раковини, гематом верхньої третини лівого стегна, гомілки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів з обмеженою поверхнею, в тому числі і в результаті нанесення ударів гумовою палицею.

Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, описаних в наданій на судово-медичну експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_9 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, не менше 6 (шести)травмуючи дій: не менше 3 (трьох) травмуючи дій в ділянку голови, як мінімум 1(однієї) травмуючої дії в ділянку правої нижньої кінцівки, та не менше 2 (двох) травмуючи дій в ділянку лівої нижньої кінцівки. При проведенні експертизи не виявлено медико-морфологічних даних, які б давали змогу однозначно підтвердити або заперечити можливість отримання підекспертним 15-20 ударів.

Не виключена можливість, що комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_9 , міг утворитися 12.06.2018, як на це вказано в ухвалі суду про призначення даної експертизи. Висловитись щодо конкретної дати утворення вищевказаних тілесних ушкоджень не надається можливим, оскільки в наданій на експертизу медичній документації морфологічні властивості тілесних ушкоджень лікарями не відображені.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 могли утворитися в той час, коли він знаходився в положенні лежачи.

Такий висновок експерта цілком узгоджується показанням, що були надані потерпілим ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі того, що він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, того, що по справі допущена неповнота судового розгляду та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вина ОСОБА_7 недоведена, є безпідставними.

Ураховуючи наведене, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, тому підстав для його скасування з доводів зазначених в апеляційній скарзі не вбачається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, вік, сімейний стан, пенсіонер, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, дані про стан здоров`я і відомості, що у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжуються покарання обвинуваченого, та призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Висновки суду про залишення без зміни раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу в вигляді взяття під варту до набрання вироком законної сили є обґрунтованим, з урахуванням продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підстав для його заміни в колегії суддів відсутні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2019 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4