Справа № 307/3011/13-к
Провадження № 1-кс/307/142/13
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

17 серпня 2013 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В., при секретарі Рішко Е.В., з участю прокурора Баника С.Ю., старшого слідчого Немеша В.В., розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Тячівського РВ УМВС України у Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до ст.89 КК України судимості не має,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області Немеш В.В. за погодженням з прокурором прокуратури Тячівського району Закарпатської області Баником С.Ю. звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 13 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_1 , 03 листопада 2007 року, близько 01 години 30 хвилин, в с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, Україна, навпроти дискобару "Графіт", разом з двома невстановленими слідством особами, в процесі сварки з ОСОБА_2 , із застосуванням насильства до останнього, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито викрали з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 15 гривень та мобільний телефон марки "Nokia 6233", вартістю 1000 гривень, а також зняли з штанів потерпілого пасок, в результаті чого спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1015 гривень.

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, протоколом заяви ОСОБА_2 , протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_2 , протокол допиту в якості свідка ОСОБА_3

20 листопада 2007 року стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 04 грудня 2007 року ОСОБА_1 оголошений в розшук.

Протягом всього часу досудового розслідування ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання та місце його перебування органу досудового слідства з 2007 року було не відоме.

17 серпня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 17 серпня 2013 року ОСОБА_1 оголошений в міжнародний розшук.

17 серпня 2013 року до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області з УМВС Російської Федерації по Дмитрівському району ГУМВС Росії по Московській області надійшло повідомлення про встановлення місця знаходження та затримання працівниками поліції розшукуваного ОСОБА_1

Підставою для внесення даного клопотання стало те, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до даної норми закону карається позбавленням волі на строк від 4 до 6 років. Окрім того, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

В судовому засіданні старший слідчий підтримав клопотання з обставин викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого тяжкого злочину, останній з 2007 року перебуває в розшуку, з 17 серпня 2013 року перебуває у міжнародному розшуку, тобто ухиляється від слідства та суду, 17 серпня 2013 року затриманий працівниками поліції УМВС Російської Федерації по Дмитрівському району ГУМВС Росії по Московській області, тобто є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, приходжу до наступних висновків.

Ляшко Ю.В. є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 13 грудня 2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

03 листопада 2007 року за даним фактом СВ Тячівського РВ УМВС України у Закарпатській області щодо ОСОБА_1 порушена кримінальна справа № 4328807 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

20 листопада 2007 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

13 грудня 2012 року дана кримінальна справа внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172.

Відповідно до ч.1 ст.183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_4 , може здійснити дії, передбачені п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_1 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, а застосування більш м`яких запобіжних заходів передбачених КПК України, а ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_1 .

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Однак, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

ОСОБА_1 підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за грабіж, поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, санкція статті якої передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, тобто за злочин, вчинений із застосуванням насильства.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, із застосуванням насильства до потерпілого, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, при цьому підозрюваний є особою, що негативно характеризується, з 2007 року перебуває у розшуку, тобто ухиляється від слідства та суду. Посилання прокурора на можливість підозрюваного такими діями перешкоджати кримінальному провадженню також є доцільними, в наслідок чого, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 17 серпня 2013 року.

Строк дії ухвали по 16 жовтня 2013 року, включно.

Після затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому забезпечити доставку обвинуваченого до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на біль м`який запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя В.В. Ніточко