Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без громадянства, уродженця смт. Синельникогво, Дніпропетровської області, не одруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.01.2020 року включно, без визначення розміру застави,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого повністю, а у разі якщо суд прийде до іншого висновку просить застосувати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням особи під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що в клопотанні слідчого зазначено лише припущення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду або здійснювати вплив на свідків, та не наведено жодного доказу на підтвердження таких припущень. Стверджує, що приймаючи рішення, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 03.11.2019 року близько 10-30 год. ОСОБА_8 перебував неподалік будинку АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаним із проникненням у приміщення будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 , пересвідчившись, в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, шляхом підбору ключа незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_8 , оглянувши вказаний будинок, виявив наступне майно, а саме: чоловічу барсетку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 7200 грн. 00 коп. та відеокамеру марки «Sony» сірого кольору, вартістю 1500 грн., що належать ОСОБА_10 , яке вирішив викрасти. Підготувавши вищевказане майно для викрадення, ОСОБА_8 мав намір залишити місце вчинення злочину із викраденим майном, однак не довів свої протиправні дії до кінця, так як в цей момент його було викрито ОСОБА_10 , який також зайшов до вказаного будинку.
У подальшому ОСОБА_8 , не зважаючи на дії потерпілого, який намагався припинити його злочинні дії, залишив підготоване до крадіжки майно та вибіг з будинку. Водночас, потерпілий ОСОБА_10 з метою затримання ОСОБА_8 попрямував за останнім та наздогнав його поблизу паркану домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 .
В свою чергу ОСОБА_8 з метою уникнення затримання, тримаючи у правій руці предмет, ззовні схожий на ніж, приставивши даний предмет до тулуба потерпілого, висловив погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого ОСОБА_10 відпустив ОСОБА_8 та останній залишив місце вчинення злочину.
Відомості за даним фактом 03.11.2019 року були внесені до ЄРДР за № 0004662, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
03 листопада 2019 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що без застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Зокрема, наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 03.11.2019 pоку;

- протоколами допиту свідків;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом впізнання ОСОБА_8 за фотознімками потерпілим, копії яких містяться в матеріалах клопотання.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який не працює та не має постійного доходу, не має зареєстрованого місця проживання, не одружений, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та про можливість останнього переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість можливого покарання.

Крім того, враховуючи наведені обставини, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.

Вказані обставини підтвердив прокурор і при апеляційному розгляді даного клопотання.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та даних про особу останнього, прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи викладене, доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в підозрюваного ОСОБА_8 відсутні будь-які документи, що унеможливлює обрання щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Вказання апелянта при апеляційному розгляді на те, що ОСОБА_8 хворіє на важку хворобу, є необґрунтованим, оскільки на підтвердження вказаної обставини не надано відповідного медичного висновку.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2019 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.01.2020 року включно, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: