ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2033/19 Справа № 202/4543/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000850 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Гвінеї, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 04 серпня 2019 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із доповненнями обвинувачений просить ухвалусуду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції його арештували незаконно через автомобіль, який він купив зі всіма документами.

Вказує на те, що з 06.06.2018 року по 08.06.2018 року до нього застосовувалось фізичне насильство, більше доби він знаходився в поліції без адвоката та перекладача.

Також, прокурор з працівниками поліції, за місцем його проживання, проводили незаконний обшук, без ордеру, для того щоб знайти ключі та документи від автомобіля, який він придбав, хоча в матеріалах провадження не зазначено, що викрадено було саме цей автомобіль.

Зазначає, що його працівниками поліції було заздалегідь сфотографовано та направлено його фотографії ОСОБА_7 .

Під час обшуку в його будинку було знайдено паспорти, які належать іншим особам, які брали у нього в борг гроші та залишали свої паспорти у заставу.

Посилається на те, що його змусили розписатися під чужим ім`ям, хоча в поліції він зареєстрований як ОСОБА_11 .
08.06.2018 року його привели до суду в неробочий час, не повідомивши при цьому його рідних та консульство Гвінеї, та застосували до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці.
Вказує на те, що справа щодо нього сфабрикована, при цьому в обвинувальному акті неправильно сформульовано обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, за ознакою повторності, оскільки він раніше не судимий.
02.08.2018 року слідчий передав до суду матеріали провадження щодо нього, не ознайомивши його в повному обсязі з матеріалами провадження в перекладі на французьку мову, чим було грубо порушено його права, та не взято до уваги судом першої інстанції
Суд першої інстанції за клопотання ОСОБА_7 вирішив проводити засідання у закритому режимі, однак в ухвалі суду зазначено, що справа слухалась у відкритому режимі, що також є грубим порушенням вимог законів України.
Зазначає, що в судовому засіданні він наполягав на тому, щоб його ознайомили з матеріалами провадження в перекладі на французьку мову, оскільки він рік незаконно утримується під вартою, при цьому він не отримував жодної ухвали ні на українській, ні на французькій мові.
Також, судове засідання від 03.06.2019 року було проведено у його відсутність.
Посилається на те, що йому повинні були надавати рішення суду на його рідній мові для того, щоб він розумів суть обвинувачення та причини продовження дії запобіжного заходу.
Вказує на те, що обвинувачення є необгрунтованим, його вина не доведена.
Зазначає, що в нього є дитина та дружина, має постійне місце мешкання.
Крім того, всі свідки обвинувачення вже допитані в судовому засіданні, і жоден з них не підтвердив, що він викрав автомобіль.
Також, консул ОСОБА_12 поручився за нього, однак суд першої інстанції не взяв це до уваги.
Судом проігноровані його неодноразові клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження та надання його копії на французькій мові, оскільки вони жодного разу не розглядались.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року було задоволено клопотання прокурора, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 04 серпня 2019 року включно. У задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовлено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявність у обвинуваченого декількох паспортів на різні прізвища, використання обвинуваченим різних прізвищ під час його затримання, відсутність підтвердженого постійного місця проживання, будь-яких соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , свідчать про наявність ризиків як переховування від суду так і незаконного впливу на свідків, яких судом не допитано, вчинення іншого кримінального правопорушення, відтак, суд дійшов до висновку, що необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та потерпілу, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000850від 02.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289КК України.

Відповідно до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 08.06.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 06.06.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані не в повному обсязі.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував відомості, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений може: - переховуватися від суду; - незаконно впливати на свідків, яких судом не допитано у цьому кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_9 має декілька паспортів на різні прізвища, відсутнє постійне місце проживання та будь-які соціальні зв`язки, також враховано тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 ..
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції не розглянуто питання можливості призначення альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

З урахуванням зазначеного, а також, що у цьому провадженні існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що обвинувачений раніше не судимий, має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де позитивно характеризується, крім того, автомобіль повернено потерпілій, а також враховуючи, що прокурором в апеляційному суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.181 КПК України, із забороною ОСОБА_9 цілодобового залишати місце постійного проживання до 04 серпня 2019 року, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України.

При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги звернення почесного консула Республіки Гвінея в Україні ОСОБА_13 щодо швидкого завершення судового процесу, оскільки воно виходить за межі постановленої ухвали, що оскаржується.

Також, звернення ГО Африканська Рада в Україні щодо передачі на поруки обвинуваченого не може бути задоволено, оскільки, відповідно до ст.180 КПК України, особиста порука може бути застосована за умови роз`яснення обов`язків поручителя та наслідки їх невиконання, передбачених ч.3 ст.180 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом необґрунтовано застосовано щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування менш суворого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року - задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 рокущодо ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 04 серпня 2019 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою на визначений ними час;

- не залишати цілодобово місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає обвинувачений, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну постійного місця проживання;
- не спілкуватись із свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.
Звільнити з-під варти ОСОБА_9 в залі суду апеляційної інстанції негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 ..
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4