ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2551/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/8691/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою, обвинуваченого ОСОБА_13 домашнього арешту, обвинуваченої ОСОБА_14 особистого зобов`язання, а також зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_15 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 терміном до 60 днів, тобто до 09 вересня 2019 року включно кожному, без визначення застави.

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 годин до 06:00 годин, строком до 2 місяців, тобто до 11 вересня 2019 р. включно обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на ОСОБА_13 наступні обов`язки: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжено строк дії обов`язків по запобіжному заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_14 , терміном на 2 місяці, тобто до 11 вересня 2019 року включно, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатись із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Змінено обвинуваченій ОСОБА_15 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання. Покладено на обвинувачену ОСОБА_15 обов`язки терміном на 2 місяці, тобто до 11 вересня 2019 р.: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатись із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт в нічний час з 21-00 год. до 07-00 год. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, відсутні, обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, до кримінальної відповідальності не притягувався, тривалий час перебуває під вартою, будь-який вплив на обвинуваченого ОСОБА_16 , потерпілого чи свідків не здійснював, тривалий час перебуває в місцях позбавлення волі, під час перебування під вартою його стан здоров`я значно погіршився, на протязі усього досудового розслідування та судового розгляду своєю поведінкою довів, що до нього може бути застосований більш мякий вид запобіжного заходу.

Крім того, апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується виключно тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , що не забезпечує балансу між метою його застосування у кримінальному провадженні і правом особи на свободу та особисту недоторканість, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.28, ч.1 ст.353 КК України, фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, згідно яких ОСОБА_7 у складі організованої групи вчинив особливо тяжкі злочини та злочин невеликої тяжкості, ці злочинні дії були пов`язані з порушенням загальних норм моралі і суспільних цінностей, з позбавленням волі потерпілого, з спричиненням йому тілесних ушкоджень та з погрозою застосуванням стосовно нього насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволодінням його грошових коштів. Крім того, ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст.89 КК України судимостей не має.

Усі ці обставини, на думку колегії суддів, свідчать про наявність ризику, що обвинувачений ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від правосуддя, незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження чи перешкоджати іншим чином встановленню істини по справі.

Крім того, судом першої інстанції також обґрунтовано враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187 та ч.3 ст.146 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти та до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Відповідно до класифікації за ст.12 КК України ці злочини є особливо тяжкими.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, спростовують апеляційні доводи захисника про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, у саме на домашній арешт, оскільки на даний час об`єктивно продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також колегія суддів враховує, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 перебуває поза гратами з метою забезпечення його безпеки, тобто з метою запобігання незаконного впливу на нього з боку інших обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_7 .
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 а саме того, що вони вчинені з метою заволодіння чужим майном, що вчинені у складі організованої групи, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, в тому числі з незаконним позбавленням волі людини, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
З приводу тверджень захисника про те, що її підзахисний має родину, працевлаштований, характеризується виключно позитивно, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи апелянтів, враховуючи конкретні обставини пред`явленого йому обвинувачення, зухвалість вчинених злочинів, не можуть зменшувати тяжкість злочинів та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з апеляційними доводами щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 , як підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки матеріали судового провадження не містять відповідних відомостей щодо неможливості перебування обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, а також не надані вони обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду. Разом з цим, обвинувачений в подальшому не позбавлений процесуального права та можливості звернутися до адміністрації установи виконання покарань з відповідним клопотанням щодо відповідного медичного обстеження з метою встановлення певних підстав для звільнення його з-під варти.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4