Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/471/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 368-4 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі: головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.11.2019 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-4 КК України;
продовжено строк тримання під домашнім арештом на два місяці, по 22.01. 2020 року включно.

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор відділу прокуратури Кіровограської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваному ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.11.2019 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під домашнім арештом на два місяці, по 22.01.2020 року, включно.
Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що заявлені ризики, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій, а тому необхідність в раніше обраному відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжному заході домашній арешт не відпала, та вказує про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами означеного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а інший, більш м`який запобіжний захід (особисте зобов`язання, особиста порука), на думку слідчого судді не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя оцінив суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнав за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого суду скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 . Розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника ОСОБА_7 і підозрюваного ОСОБА_8 у письмовому провадженні.
Сторона захисту вважає, що підозра ОСОБА_8 від 25.09.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 4 КК України необгрунтована, спростовується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження і долученими до клопотання, проте слідчий суддя не дав цим доводам належної оцінки.

Повідомлення про підозру від 25.09.2019 року щодо ОСОБА_8 є необгрунтованим і спростовується доказами, що містяться у клопотанні, а також положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Клопотання слідчого фактично обґрунтовано тяжкістю злочину у якому підозрюється

ОСОБА_10 урахуванням вимог КПК України і рішення Конституційного Суду України лише однієї тяжкості кримінального правопорушення в обґрунтування необхідності продовження строку тримання під домашнім арештом недостатньо, а тому доводи клопотання прокурора щодо тяжкості кримінального правопорушення, як підставу для продовження строку домашнього арешту ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, спростовується вище викладеним. Слідчий суддя цим обставинам не дав належної оцінки та постановив ухвалу не вмотивувавши своє рішення.

Разом з цим слідчий суддя районного суду проігнорував факт, що клопотання слідчого, погоджене прокурором в істотне порушення вимог ч. 5 ст.132 КПК України не містить доказів в обґрунтовування перелічених в ньому ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні відсутні докази, якими підтверджується, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строк домашнього арешту ОСОБА_8 .

Клопотання слідчого містить лише перелік законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення і доведення їх наявності та обґрунтованості доказами, а тому ґрунтується на припущеннях процесуального прокурора і слідчого органу досудового розслідування, що суперечить ст. 62 Конституції України.

Ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду непідтверджений будь-якими доказами, а ґрунтується на припущеннях прокурора з огляду лише на тяжкість злочину і спростовується даними про ОСОБА_8 , як особу.

Підозрюваний є адвокатом, має постійне місце проживання, на його утриманні неповнолітня дитина, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, працює адвокатом і арбітражним керуючим, а отже має міцні соціальні зв`язки в місцевості де проживає та репутацію порядної і авторитетної людини.

Матеріалами клопотання слідчий та прокурор не довели, а слідчий суддя районного суду не дав належної оцінки і не вмотивував, що ОСОБА_8 пред`явлено обґрунтовану підозру. Відсутні належні, достовірні та допустимі докази, якими обґрунтовуються ризики, а також що ризики не зменшилися, а навпаки збільшилися.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти апеляційної скаргисторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 25.09.2019 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.368-4 КК України, тобто одержання особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
26.09.2019 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда, підозрюваному ОСОБА_8 та підозрюваному ОСОБА_11 , обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, строком на 60 днів до 26.11.2019.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2019 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 25.02.2020 року.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 368-4 КК України, причетність ОСОБА_8 до неї, що підтверджується наданими матеріалами клопотання, які містять протокол допиту свідка, протоколом обшуку, матеріалами проведення аукціону (а.к. 10-11, 44-46, 47-49, 50-51, 12-16, 56-60. 23-37).
Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про існування наступних ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, які ще в судовому засіданні не допитувалися.
Заявлені ризики, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій, а тому необхідність в раніше обраному відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжному заході домашній арешт не відпала, та вказує про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами означеного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а інший, більш м`який запобіжний захід (особисте зобов`язання, особиста порука), не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
На думку колегії суддів, слідчий суддя з урахуванням всіх обставин, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Що стосується посилань захисника на те, що під час досудового розслідування не встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони є непереконливими, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних тверджень стороною обвинувачення надано не було.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючих даних про його особу, застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період часу, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.11.2019 року стосовно ОСОБА_8 , якою продовжено строк тримання під домашнім арештом підозрюваному з 22.11.2019 року до 22.01.2020 року без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4