КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/559/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 156 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Філонівка, Новоанінського району Волгоградської області РосійськоїФедерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 02 листопада 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він наприкінці серпня 2017 року, на початку червня 2018 року та 09 червня 2018 року близько 12 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 вчиняв розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що судом безпідставно застосовано до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням. При цьому, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, судом не наведено жодних мотивів застосування положень вказаної статті закону про кримінальну відповідальність.
Так, судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який хоч і вказує на свій похилий вік та незадовільний стан здоров`я, однак вчинив три тяжкі злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої потерпілої, що спричинили, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 360 від 23.07.2018, для останньої негативні психологічні (моральні) страждання.
Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано визнано обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, при цьому у вироку не зазначено, які саме його дії свідчили про каяття у вчиненому. Також судом належним чином не враховано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому - вчинення злочину повторно.
Прокурор звертає увагу на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок та призначаючи покарання, не вирішив питання про застосування чи не застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 156 КК України.

В апеляційній скарзі законний представник потерпілої ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 максимально тяжке покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому апелянт зазначає, що під час виступу в судових дебатах вона та потерпіла були введені в оману захисником обвинуваченого, у зв`язку з чим просили суд про пом`якшення покарання.
Наразі апелянт вважає, що у суду були відсутні підстави для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від призначеного йому покарання з випробуванням.
Крім того законний представник звертає увагу на те, що протиправні дії ОСОБА_7 у вигляді розпусних дій були неодноразовими, активними, протиправними та перебували у прямому причинному зв`язку із заподіянням потерпілій шкоди психічному здоров`ю, на що вказує висновок експерта.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 156 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.
Відповідно до 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання судом належним чином враховані тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, пенсіонер, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, нагороджений ювілейною медаллю «20 років перемоги у ВВВ 1941-1945 р.р.», а також медаллю «За освоєння надр та розвиток нафтогазового комплексу Західного Сибіру», перебував на стаціонарному лікуванні у 2018 році, страждає на остеохондроз, артроз, стеноз. Також враховано судом щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 . Судом враховано й обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину повторно.

Колегія суддів вважає, що покарання у виді 5 років позбавлення волі ОСОБА_7 є таким, що відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
При прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням судом першої інстанції враховано тяжкість злочину, який є тяжким, похилий вік ОСОБА_7 , незадовільний стан його здоров`я, позицію потерпілої та її законного представника про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
На думку колегії суддів, рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням належним чином мотивоване у вироку та прийнято судом з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Виходячи з наведеного, апеляційні скарги прокурора та законного представника потерпілої не підлягають задоволенню, оскільки доводи, що в ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Тому, вирок Таращанського районного суду Київської області від 02 листопада 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 156 КК України, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Таращанського районного суду Київської області від 02 листопада 2018 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 156 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.
Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/559/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 156 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Філонівка, Новоанінського району Волгоградської області РосійськоїФедерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Таращанського районного суду Київської області від 02 листопада 2018 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 156 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголосити 04 червня 2019 року о 09 годині 45 хвилин.
Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4