УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001030 внесеного до ЄРДР 06.08.2019, про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Йошкар Ола, Республіка Марі Ел, Російської Федерації, громадянка України, із вищою освітою, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, не працює, не зареєстрована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
07.08.2019 слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0001030 від 06.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , 06.08.2019 близько 10 год. 00 хв., перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 , помітила в її лівій руці сумку чорного кольору. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме, грошових коштів із гаманця, який знаходився у сумці ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_4 підбігла до ОСОБА_7 та вихопила з її сумки гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2200 гривень. Після чого, ОСОБА_4 дістала з гаманця вказані грошові кошти, та, викинувши гаманець на землю, забравши зазначені грошові кошти зникла з місця вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

07.08.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні нею вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше вчиняла протиправні дії відносно потерпілої;

переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, а в подальшому і від явки до суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винною в інкримінованому кримінальному правопорушенні;

незаконного впливу підозрюваної на потерпілу та свідків;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрювана ОСОБА_4 не має постійного місця роботи і стійких соціальних зв`язків.

Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваної, її репутацію та соціальні зв`язки;

особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останню до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

застава, оскільки у ОСОБА_4 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти.

Таким чином, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як остання раніше вчиняла протиправні дії відносно потерпілої.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 буде ухилятися від явки до слідчого, суду, а в подальшому і від відбування покарання, усвідомлюючи той факт, що останній доведеться в подальшому відбувати реальну міру покарання.

Крім того існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, так як їй відоме їх місце роботи та проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останній необхідно обрати саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана та її захисник заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, оскільки ризики не доведені.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим та прокурором не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судима, перебуває у цивільному шлюбі.

Під час розгляду клопотання, з матеріалів клопотання, кримінального провадження, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин як переховування ОСОБА_4 від слідства та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність постійного місця проживання, особу підозрюваної, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого переховування останньої від органів досудового розслідування та/або суду, до останньої слід застосувати більш м`який запобіжний захід, з покладенням на підозрювану процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали суду.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21:00 по 07:00 годину кожної доби, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 жовтня 2019 року.

Строк дії ухвали суду визначити до 06 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя