ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/210/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Гусятин, Тернопільської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, з однією малолітньою дитиною на утриманні, не депутата, працюючого начальником служби безпеки в ТОВ «Епіцентр К», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном до 00 год. 00 хв. 23 листопада 2019 року.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000313 від 27.09.2019, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 вересня 2019 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Tiguan», р.н.з. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною дороги дамби Тернопільського ставу, лівою смугою транспортного потоку свого напрямку зі сторони центру міста Тернополя вул. Руської у бік вул. Г.Мазепи міста Тернополя.

В цей час, позаду нього у попутному напрямку, по сусідній, правій смузі, рухався мотоцикл «HONDA CBR 600F», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 з неповнолітнім пасажиром ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху водій автомобіля «VOLKSWAGEN Tiguan» ОСОБА_7 , не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР).

Надалі, в порушення вимог п.п. 10.1 та 10.3 ПДР, водій ОСОБА_7 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вправо та перестроївся у праву смугу попутного напрямку, не надавши дороги мотоциклу «HONDA CBR 600F», яким керував ОСОБА_14 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітній пасажир мотоциклу «HONDA CBR 600F», ОСОБА_15 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 , вимог п.п. 10.1 та 10.3 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_15 .

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в сумі 160000 грн..

Свої доводи аргументує тим, що у клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, як і не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Судом не враховано, що у підозрюваного є постійне місце проживання, а на утриманні малолітня дитина та батьки пенсіонери, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Також у нього немає жодного наміру впливати на свідків, а із родиною загиблого налагоджено стосунки та ведуться переговори з приводу відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному розмір застави, доводи прокурора, який вважає за можливе застосувати до підозрюваного альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у вигляді застави у максимальному розмірі, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також вказані вище обставини, дані про його особу, а також необхідність уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що інший більш м`який запобіжний захід може призвести до його ухилення від явки до органу досудового розслідування чи суду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів ураховує посилання захисника на обставини, вказані у апеляційній скарзі, але вважає їх такими, що не виключають обґрунтованої підозри та наявності встановлених судом ризиків, а тому не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, однак вважає висновок слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, помилковим.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави з покладенням на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України у разі внесення застави та наслідки їх невиконання.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1.щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2.щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3.щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя місцевого суду, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не навів в своїй ухвалі підстав та обставин, що унеможливлювали б разом із цим визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України згідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У правовій позиції ЄСПЛ щодо мотивування судових рішень, зокрема у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

Слідчий суддя достатньо не обґрунтував своє рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та не взяв до уваги усі обставини справи, особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, його соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, який на даний час підозрюється у вчиненні необережного злочину та відсутні дані про наявність обтяжуючих обставин, а також доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про можливість в даному випадку визначити підозрюваному розмір застави.

Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на останнього відповідних обов`язків у разі її внесення, оскільки вважає, що застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляція захисника підозрюваного до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182, 183, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 23 листопада 2019 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить в сумі 160560 грн. (сто шістдесят тисяч пятсот шістдесят гривень) для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду р/р 2849, МФО 820172, код одержувача 42261572, Банк одержувача ГУДКСУ у Тернопільській області , призначення платежу - застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні № 0000313 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року).

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 листопада 2019 року наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкуванням із свідками у цьому кримінальному провадженні, здати, у разі наявності, до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Виконання ухвали покласти на слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 ..

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи