ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1210/19 Справа № 203/2184/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника

в інтересах ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року по кримінальному провадженню за № 0000755,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, заявленого в рамках кримінального провадження № 0000755.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, належить на праві власності іншій особі ОСОБА_8 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні та будь-яких доказів тому, що остання була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_7 , є співучасником вчинених злочинів та знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 ч.1 ст.96-2 КК України, надані до клопотання матеріали не містять.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_8 .
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що слідчий суддя не врахував, що в матеріалах кримінального провадження містяться цивільні позови, за попередніми підрахунками збитки у заявлених позовах складають загальну суму в розмірі 768543 гривень. Звертає увагу на те, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 придбала зазначену квартиру за грошові кошти, одержані внаслідок вчинення злочинів.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, захисника ОСОБА_9 та підозрювану ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Як слідує з матеріалів провадження, 15 серпня 2018 року за №0000755 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за фактом таємного викрадення майна, що належить ПАТ «Альфа-Банк» за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконного отримання доступу до сім-карток клієнтів банку та здійснення переказу грошових коштів на рахунки сторонніх осіб, спричинивши банківській установі збитки у великих розмірах.

Також, 01 лютого 2019 року та 17 липня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за фактом здійснення невстановленими особами з використанням унікального номеру-паролю, до особистого кабінету онлайн банкінгу «А-банк24» клієнтів АТ «АКЦЕНТ-БАНК» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і таємного викрадення грошових коштів, які знаходились на поточних рахунках останніх на суму 10000 грн., 100000 грн. та 129000 грн., відповідно.
12 серпня 2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, щодо незаконного отримання доступу до особових кабінетів онлайн банкінгів клієнтів банківських установ та здійснення переказу грошових коштів.
В клопотанні слідчого зазначено, що 13 серпня 2019 року про підозру у вчиненні зазначених вище злочинів було повідомлено ОСОБА_7 . Злочинними діями останньої заподіяно матеріальну шкоду АТ «Альфа-Банк» в сумі 396038 грн. (цивільний позов пред`явлено на суму 207489 грн. 33 коп.) та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на суму 128607 грн. 27 коп.
Посилаючись на те, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_8 , була придбана ОСОБА_7 за кошти, одержані внаслідок вчинення злочинів, слідчий з метою забезпечення спеціальної конфіскації звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вказаної квартири.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_8 є співучасником вчинених злочинів і що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 ч.1 ст.96-2 КК України та прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Однак такі висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам КПК України.
Відповідно до ч.4. ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Наявними матеріалами підтверджено, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_13 та не встановленими досудовим розслідуванням особами в період з липня 2018 року по серпень 2019 року, знаходячись у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, у незаконний спосіб отримували доступ до особистих кабінетів онлайн банкінгів клієнтів банківських установ та здійснювали перекази грошових коштів на підконтрольні рахунки, після чого отримували у банкоматах готівкою грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 .
Як слідує з матеріалів провадження, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказана квартира була зареєстрована 05 вересня 2018 року за дочкою ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , в період вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що досудове розслідування проводиться за фактом вчинення кримінального правопорушення, що призвело до заподіяння збитків і в рамках даного кримінального провадження заявлені цивільні позови, вказане майно відповідає ознаці, зазначеній у п.1 ч.1 ст.96-2 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження стане співмірним засобом забезпечення у даному кримінальному провадженні.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог статті 173 КПК України, надано достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до статті 94 КПК України належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 рокупро відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна - скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, задовольнити та накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4