Справа № 755/7657/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0012403 від 02 вересня 2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказавши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заперечувала щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та подала клопотання про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, посилаючись на тривале перебування обвинуваченого під вартою та відсутність ризиків, передбачених вимогами ст. 177 КПК України, що були відсутні в тому числі на момент застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, крім того зазначила, що останній має місце проживання у м. Києві, просила врахувати, що в нього на утриманні є цивільна дружина та мати, яка потребує стаціонарного лікування та сторонньої допомоги, а тому такий запобіжний захід як домашній арешт в нічний час доби забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вказані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Натомість, мотиви, наведені захисником, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні хвору мати, що підтверджуються відповідними довідками, цивільну дружину, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ зарекомендував себе посередньо, дані обставини дають змогу суду прийти до висновку про можливість запобігання встановленим слідчим суддею ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим останній підлягає зміні.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 без прийняття судом рішення по суті висунутого йому обвинувачення перебуває під вартою майже 5 місяців, при цьому докази обвинувачення долученні до матеріалів кримінального провадження та дослідженні судом, частково допитані свідки, суд приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступеню тяжкості інкримінованих йому злочинів та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, суд вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт є доцільною та виправданою.

При цьому, судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 177, 178, 181, 183, 194, 331 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк до 06 листопада 2019 року, включно, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, доставивши його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_7 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати до суду, за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: ОСОБА_8

Суддя: ОСОБА_9

Суддя: ОСОБА_10