Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 червня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із ДУ «Полицька ВК № 76» в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року про відмову у задоволенні подання в.о.начальника Державної установи «Полицька виправна колонія № 76» та спостережної комісії при Володимирецькій РДА щодо умовно-дострокового звільнення засудженого з місць позбавлення волі, -

встановила :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання в.о.начальника Державної установи «Полицька виправна колонія № 76» та спостережної комісії при Володимирецькій РДА щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , як такому, що не довів своє виправлення.

Як зазначено в ухвалі суду, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, засуджений 04.12.2012 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 10 років, ухвалою Володимирецького районного суду від 28.01.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.04.2012 року по 06.03.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 10 місяців 25 днів, закінчення строку відбування покарання 16.05.2021 року, відбув 3/4 частини призначеного покарання.

Місцевим судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо-тяжкого злочину й матеріали його особової справи не містять достовірного підтвердження, що засуджений уже суспільно-безпечний та готовий до сприяння й дотримання встановлених у суспільстві норм і правил поведінки, вимог чинного законодавства.

На думку суду першої інстанції, засуджений свого виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, а тому підстави для задоволення подання відсутні.

Не погоджуючись із ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 18 січня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання в.о.начальника колонії та спостережної комісії при РДА, звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк покарання.

Переконує, що довів своє перевиховання та став на шлях виправлення, а тому відмову вважає необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який зазначив, що підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання відсутні, просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким» підставою для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

З досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину умисного вбивства, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння. Хоча ОСОБА_6 і працевлаштований та неодноразово заохочувався правами начальника установи відбування ним покарання, однак раніше неодноразово судимий, частину строку відбування покарання за вчинене ним умисне вбивство а саме 10 місяців 25 днів, йому уже зараховано із строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України. Крім того, 22 січня 2018 року комісією колонії було відмовлено в направленні до суду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі заяви засудженого ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення і доводи апеляційної скарги ці висновки не спростовують, а тому судом першої інстанції йому вірно відмовлено у застосування ст.81 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ ____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3