Справа № 569/9281/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001576 від 16 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
16 березня 2018 року, близько о 01:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні нічного клубу «ZOV», що за адресою м. Рівне, вул. Відінська, 9, під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар ножем в грудну клітку, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки та черевної поржнини зліва у вигляді вхідної колото-різаної рани по середній аксілярній лінії зліва в 8-міжребер`ї, яка продовжується в раневий канал, напрямок якого зліва на право, заду наперед, знизу вверх з пошкодженням по ходу міжреберних суден, м`язів, діафрагми, очеревини, селезінки (що призвело до її видалення), шлунка, яке в своєму клінічному перебігу ускладнилося внутрішньочеревинною кровотечею середнього ступеня важкості, які відповідно до висновку експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненому злочині і дав показання, що він 16 березня 2018 року, близько о 01:30 год., перебуваючи в приміщенні нічного клубу «ZOV», що за адресою м. Рівне, вул. Відінська, 9, під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар ножем в грудну клітку, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Крім того вказав, що не пам`ятає чи був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вже пройшло багато часу. В скоєному розкаявся, вказав, що шкоду завдану злочином відшкодував. При призначенні покарання за вчинений злочин просив призначити покарання не пов`язане з побавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що шкода завдана злочином моральна та матеріальна йому відшкодована (а.п. 84), просив суд призначати покарання обвинуваченому не пов`язане з відбуттям у кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, тому що вони ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не має сумнівів у добровільності позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; думку потерпілого який просить суд враховуючи, що обвинувачений відшкодував йому шкоду завдану злочином, не призначати покарання позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п.184 т.1), на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.183 т.1), як особа обвинувачений характеризується посередньо (а.п.182 т.1).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає: його щире каяття; добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає, тому що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не містить відомостей, що ОСОБА_3 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо покарання, суд бере до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, а саме особу обвинуваченого, думку потерпілого, пом"якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, і вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, для ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк, враховуючи, що обвинувачений не судимий, тривалістю 1 рік та покласти на нього обов`язки, визначені ч.1 ст. 76 КК України. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку частини 9 статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень ст. 176 КПК України до ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді застави, тому слід скасувати запобіжний захід у виді застави, повернувши заставодавцю ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., що були внесені у якості застави на рахунок Державної казначейської служби України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст. 349, ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненому злочині передбаченому частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України і призначити покарання - позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати запобіжний захід у виді застави, повернувши заставодавцю ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., що були внесені у якості застави на рахунок Державної казначейської служби України.

Речові докази у справі:

-оптичний диск DVD-R з відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження закладу «ZOV», оптичний диск DVD-R відеозаписами нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-ніж знищити;

-кросівки сірого кольору «NIKE» та штани сірого кольору марки «PUMA» - повернути ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1