Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5607/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Висновок суду про не доведення встановлених процесуальним законом - ст.177 КІІК України ризиків, які виправдовують обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, є помилковим.

Рішення органу досудового розслідування про необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу мало на меті забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків та експерта у цьому кримінальному провадженні.

На думку прокурора у разі застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як він є громадянин іншої держави; на території України проживає не значний час без реєстрації; може незаконно впливати на потерпілого, свідків та судового експерта в цьому кримінальному провадженні.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2019 року клопотання задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 26.12.2019 року.

Покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати на кожен виклик до слідчого, прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст. ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З норм ч.ч.1, 2 ст.179 КПК України вбачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно клопотання слідчого ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 25 жовтня 2019 року, він, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «MERCEDES-BENZ Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Молдова) перевозячи в салоні автомобіля чотирьох пасажирів, рухався по вулиці Сергія Кемського в напрямку центра м.Коростень.

Рухаючись у вказаному напрямку, близько 14 год. 13 хв. ОСОБА_10 керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Молдова), наближаючись до перехрестя з автодорогою Київ-Ковель 151 км. в межах населеного пункту «Коростень», в порушенні вимог пунктів 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у складі напівпричепа «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель в напрямку Ковеля, виїхав на головну дорогу, де відбулося зіткнення транспортних засобів.

В результаті зіткнення пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Молдова) - ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

На думку органу досудового розслідування, причиною створення аварійної обстановки та виникнення дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків є порушення водієм ОСОБА_9 , вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України.

25 жовтня 2019 року відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001305, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

25.10.2019 о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

26.10.2019 ОСОБА_9 було повідомлено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_14 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; визнавальними показаннями підозрюваного ОСОБА_14 .

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів враховує наступне.
Прийняте рішення про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинене з необережності, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
При обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного, а саме що підозрюваний ОСОБА_9 , працює, має родину, є громадянином іншої держави, реєстрації на території України не має, однак тривалий час постійно проживає на території України, свою вину визнає, співпрацює зі слідством, раніше не судимий, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та тяжкість покарання, що йому загрожуватиме в разі визнання його винним. Висновки слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є обґрунтованими.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).
В ході апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_9 надав розписку потерпілої ОСОБА_20 про відшкодування шкоди та відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_9 .
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого відносно підозрюваного ОСОБА_9 ..
На переконання колегії суддів запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Апеляційні твердження прокурора в цій частині є необґрунтованими.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, реєстрації на території України не має.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, слідчому судді необхідно було вжити відповідні заходи позбавлення підозрюваного ОСОБА_9 можливості залишити територію України, шляхом покладення на нього відповідного обов`язку, передбаченого п.8 ч.5 ст.194 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді лише в частині покладення на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків та постановлення в цій частині нової ухвали з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2019 року, якою обрано підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 26.12.2019 року, в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України скасувати.
В цій частині постановити нову ухвалу, якою зобов`язати ОСОБА_9 :
- прибувати на кожен виклик до слідчого, прокурора, суду, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :