Провадження № 1-кс/344/5658/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

у складі: слідчого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із зазначеною скаргою, в якій прохає визнати протиправною бездіяльність органу досудового розслідування, зокрема щодо невиконання вимог ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.04.2019 року.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Службові особи Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області в судове засідання будучи повідомленим не з`явився, однак положення ч.3 ст. 306 КПК України передбачають, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.04.2019 року, за скаргою ОСОБА_3 постановлено скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважену службову особу Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення викладене в заяві ряду осіб, в тому числі ОСОБА_3 від 29.03.2019 року.

Заявник отримав відповідь з Івано-Франківської місцевої прокуратури від 24.04.2019 року про те, що відомості по ухвалі суді від 08.04.2019 року внесені до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України, досудове розслідування триває, остаточне процесуальне рішення не прийнято, підстав для внесення до ЄРДР відомостей щодо конкретних осіб, які на думку заявника причетні до скоєння злочину на даний час не встановлено.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч. 2 ст. 21 КПК України визначено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

В той же час виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги та не заперечується адвокатом заявника відомості до ЄРДР за заявою від 29.03.2019 року внесені, однак заявник не погоджується із попередньою кваліфікацією внесених відомостей, а тому вважає, що ухвала суду не є виконаною.

З цього приводу слідчий суддя зауважує, що чинний КПК не забороняє органу досудового розслідування дослідити зазначені в заяві скаржника обставини в межах розпочатого кримінального провадження за заявою від 29.03.2019 року, а тому твердження про бездіяльність на даному етапі є передчасними, відомостей, які б свідчили про невиконання ухвали суду не вбачається. Саме слідчий, прокурор наділені повноваженнями щодо правової кваліфікації злочинів, а суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зважаючи, на все вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 303-307, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначенихпунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. (ч.3 ст.307 КПК України).

Слідчий суддя ОСОБА_1