УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛІСА ТА КО» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України ,

В С Т А Н О В И Л А :

16 жовтня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛІСА ТА КО» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 03.09.2018 р. у справі 752/22982/17 провадження №1-кс/752/7187/18 накладено арешт на нерухоме майно: а саме: нежитлове приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №190), загальною площею 463,4 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5, яке належить ТОВ «Ліса та КО». Адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що ТОВ «Ліса та КО» є добросовісним набувачем нерухомого майна, вказане майно набуте на підставі акту прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Ліса та КО» від учасника товариства ОСОБА_7 , та не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, так як не містить відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Зазначає, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, таким чином відсутні законні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ТОВ «Ліса та КО» належним йому майном, а тому арешт підлягає скасуванню.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав наведених у ньому та просив задовольнити, вказав, що на даний час відпала необхідність у продовження застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, так як всі необхідні слідчі дії з вказаним майном проведені.

Слідчий ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання, вважає, що на даний час у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження не відпала необхідність, так як майно має значення речового доказу, на підтвердження цього долучив постанову про визнання речовим доказом.

Заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього матеріали, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України, здійснювалось СУ ГУНП у м. Києві, та в подальшому здійснювалось ГСУ СБ України.

Станом на день розгляду скарги досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України, здійснюється Державним бюро розслідувань.

Відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві нежитлове приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №190), загальною площею 463,4 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5, яке належить ТОВ «Ліса та КО», визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 03.09.2018 р. у справі 752/22982/17 провадження №1-кс/752/7187/18 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №190), загальною площею 463,4 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5, яке належить ТОВ «Ліса та КО», з огляду на те, що майно має ознаки речового доказу та може підлягати спеціальній конфіскації.

Разом з тим, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так, на день розгляду клопотання слідчим не доведено наявності підстав продовження дії арешту майна, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна нежитлового приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №190), загальною площею 463,4 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛІСА ТА КО» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЛІСА ТА КО» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001057 від 16.08.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.14 ч.5 ст.191 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт нежитлових приміщень з №1 по №17 (групи приміщень №190), загальною площею 463,4 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, 5, яке належить ТОВ «Ліса та КО», накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 03.09.2018 р. у справі 752/22982/17 провадження №1-кс/752/7187/18

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя