Дата документу 13.11.2019 Справа № 310/7836/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1112/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/7836/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області та ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)», матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, який одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 11 години 00 хвилин 20 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації або запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зі змісту апеляційної скарги підозрюваного вбачається, що він не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням, оскільки не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону, виходячи з наступного.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , а саме, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про його наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, а саме, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а також п. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, санкцією якої передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

Отже, вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому особливо тяжкі злочини, чим, у свою чергу, перешкоджатиме кримінальному провадженню.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, колегія суддів враховує обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які полягають у зазіханні на невід`ємне право будь-якої людини, закріплене в ст. ст. 3, 27 Конституції України, - право на життя, яке визнається найвищою соціальною цінністю, поведінку підозрюваного після вчинення злочинів, який покинув місце мешкання та понад рік перебував у розшуку.

Отже, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у межах даного кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні, доведених прокурором в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій, та встановлених слідчим суддею в оскаржуваному судовому рішенні.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного, є співмірним з існуючим ризиком, та вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи підозрюваного про його непричетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з того, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу, одним із яких є тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді від 22 жовтня 2019 року та застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, як про це просить апелянт, за доводами його апеляційної скарги.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 11 години 00 хвилин 20 грудня 2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: