УХВАЛА
Справа № 486/1273/19
Провадження № 1-кп/486/160/2019

08 серпня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000382 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянки України, маючої середню освіту, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 21 грудня 2016 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України, від відбування покарання звільнена з випробуванням строком на 2 роки;
- 02 лютого 2017 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі На підставі статті 75 КК України, від відбування покарання звільнена з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців;
- 21 червня 2017 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 27.03.2019 року, вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.06.2019 року скасовано частково та звільнено засуджену від відбування покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році;
- 05 червня 2019 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , працівника органу пробації ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В
До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України.
Прокурор доповів про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні суд, дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та з`ясувавши думку учасників судового провадження прийшов до наступного висновку.
Згідно наданого до суду обвинувального акту 06.06.2019 року ОСОБА_3 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та в невстановлений час, з метою особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно та повторно придбала наркотичний засіб метадон (фенадон) загальною масою (в перерахунку на суху речовину) не менше 0,0473 г., котрий у гумових кембриках зберігала при собі, помістивши їх до своєї сумочки. 09 червня 2019 року в вечірній час, але не пізніше 19:59 години, ОСОБА_3 , з з вищезазначеною сумкою, в якій зберігала наркотичний засіб зайшла на сходинковий майданчик між сьомим та восьмим поверхами під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , де і була помічена працівниками поліції, якими в ході проведення огляду місця події, у сумочці останньої виявлено та вилучено 4-ри гумові кембрики з вмістом наркотичного засобу метадон (Фенадон) та медичний шприц.
При зазначенні кваліфікації вказана ч. 2 ст. 309 КК України.
Тобто, з наведених фактичних обставин кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_3 , та самої норми Закону, що їй інкрімінується її дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України.
Однак, при викладенні самої кваліфікації, дії обвинуваченої досудовим розслідуванням було фактично кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто без зазначення будь-якої кваліфікуючої ознаки передбаченої ч. 2 даної норми Закону.
Вимогами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони.
Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова № 5-328 кс16 від 24 листопада 2016 року) під формуванням обвинуваченого розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Положеннями ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477 від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У судовому рішенні ЄСПЛ від 09.10.2008 року у справі «Абрамян проти Росії» зазначено, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п.58 рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії»; п.34 рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії»). До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п.47 «Даллос проти Угорщини»).
Зазначений недолік обвинувального акту перешкоджає об`єктивному розгляду провадження, а тому, суд вважає за необхідне повернути його прокурору.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000382 від 09.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України повернути прокурору.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1