Справа № 640/5500/13-к
н/п 1-в/953/237/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, -
ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 р. до суду надійшла вказана заява, у якій ОСОБА_3 просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь заявника матеріальну компенсацію в розмірі 14548 грн. та моральну в розмірі 2000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що 19.06.2014 р. Київським районним судом м.Харкова було винесено вирок за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст..122 я.1, 185 ч.1 КК України. Вироком було визначено стягнути з ОСОБА_4 на на користь ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду. Потерпілий не отримував виконавчий лист, оскільки обвинувачений зобов`язувався добровільно відшкодувати завдані збитки. Однак, свої зобов`язання він не виконав. Встановлений законом строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник пропустив з поважних причин, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною заявою.
Відповідно до ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу (п.4 ч.2 ст.539 КПК України).
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про дату, час і місце розгляду заяви належним чином.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, що ухвалив вирок має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1ст. 185 КК України та призначено покарання: -за ч.1 ст.122 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, -за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 14548 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Речові докази, передані потерпілому ОСОБА_3 - залишено в його розпорядженні.
Вирок суду набув чинності 14.10.2014 р.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).
За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Вироком від 19.06.2014 р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 14548 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання потерпілим виконавчого листа.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Cтягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки виконавчий документ пред`явлено не було, а строк його пред`явлення до виконання за вказаним вироком, який набрав законної сили 14.10.2014 р., закінчився 15.10.2017 р., до суду подано заяву про вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа.
Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України, за якою у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, суд дійшов висновку про необхідність поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 14548 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн.
На підставі наведеного, керуючись 372, 392, 535, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа - задовольнити.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року по справі №640/5500/13-к (1-кп/640/6/14) в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 14548 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя -