печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
03.07.2019 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно вилучені 01.07.2019 року під час обшуку у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 11.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 002986 від 28.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 367 КК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що в рамках зазначеного кримінального провадження 01.07.2019 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (757/29130/19-к) проведено обшук за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 11.
Вилучені речі та документи мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 002986 від 28.11.2018 у зв`язку з чим 01.07.2019 прийнято рішення про визнання їх речовими доказами.
На думку органу досудового розслідування, документи вилучені у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 підтверджують факт обізнаності його про злочинні наміри невстановлених осіб щодо заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомості.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Клопотання органу досудового розслідування не містить чіткої законної підстави і мети необхідності арешту майна ОСОБА_5 , так само як не містить обґрунтування необхідності арешту цього майна згідно ст. 170 КПК України.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 172, 173 КПК України

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1