Справа № 333/685/19
Провадження № 1-кп/333/338/19
В И Р О К
Іменем України
15 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новгород Сіверський, Чернігівської області, громадянки України, освіта вища, розлученої, маючої дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
13.07.2018 року, о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 разом із невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень, знаходячись на території будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, що виникли в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , нанесли останньому обома руками та ногами не менше 6 ударів в область голови, обличчя та тулубу, спричинивши при цьому, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово медичної експертизи № 1526 від 26.12.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого передпліччя, правої гомілки, садна правої сідничної ділянки, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також струс головного мозку з раною у потиличній ділянці ліворуч, садно правої скроневої ділянки, крововилив з садном на слизовій оболонці нижньої груди праворуч, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину за ч. 2 ст. 125 КК України не визнала, пояснивши суду, що її оговорюють. Так, на початку лютого 2018 року вона пішла від свого цивільного чоловіка ОСОБА_10 разом з дитиною. На вихідних батько дитини брав доньку до своїх батьків, проти чого вона не заперечувала. Проте одного разу колишній цивільний чоловік забрав дитину та не повернув. Вона зверталася до поліції, але там не допомогли. Їй порадили поїхати та просто забрати дитину. 13 липня 2018 року вона на вулиці біля узбіччі піймала таксі, по дорозі розповила водію куди та навіщо їде. Приїхавши на місце, прослідкувала як її колишній цивільний чоловік відвіз дитину до своїх батьків. Дочекалась доки він поїде. Через паркан побачила свою доньку, зайшла у двір та взяла дитину на руки. ОСОБА_11 , мати її колишнього цивільного чоловіка, хотіла з нею поспілкуватися, а в цей момент потерпілий перегородив їй прохід, щоб вона не вийшла з дитиною на вулицю, схопив за руку та почав кричати. Вона почала нервувати, щоб дитина не заплакала. В цей момент чоловік, який її підвозив, допоміг їй та схопив потерпілого, останній почав вириватися, почалася потасовка. Потерпілий впав на правий бік. В цей момент вона встигла пробігти повз нього та сісти в автомобіль. Після чого підійшов водій, сів у автомобіль і вони поїхали. Особисто з водієм вона не знайома. Чи бив він потерпілого вона не знає, оскільки в цей час знаходилася в автомобілі. У скоєному не розкаялася, пояснююче це тим, що не наносила удари, вибачення у потерпілого не просила, моральні та матеріальні збитки не відшкодовувала.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 , суд вважає, що її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , з яких вбачається, що його син ОСОБА_10 почав сумісне проживання з ОСОБА_6 з травня 2015 року, а в 2016 році у них народилася донька ОСОБА_12 . ОСОБА_13 особистого життя син не ділився, однак 13 липня 2018 року о 08 годині ранку син привіз онуку до них додому, пояснивши, що дитячий садочок закрився на ремонт і ОСОБА_12 побуде з ними до кінця робочого дня та поїхав. Близько 09 години ранку хтось постукав у хвіртку, він намагався подивитися хто прийшов, проте жіночий голос повідомив, що це перевірка лічильників. Він почав сумніватися, спитав ще раз, але йому ніхто не відповів. Тоді він пішов до будинку. Коли вийшов через кільки хвилин з будинку, побачив як ОСОБА_6 з дитиною на руках направляється у бік виходу з двору Він пішов до них, обвинувачена намагалася його відштовхнути, схопила за руку. Він крикнув дружині, щоб вона дзвонила сину і сказала йому приїжджати. Він просив ОСОБА_6 дочекатися його сина та в усьому розібратися. Дитина почала плакати. В цей момент він, намагаючись заспокоїти дитину, почав з нею спілкуватися і питати чи хоче вона до батька. ОСОБА_12 почала відштовхуватися від обвинуваченої і в цей момент ОСОБА_6 вдарила його правою рукою в праву ногу. Одночасно він відчув ще один удар у сідницю. Він розвернувся та побачив незнайомого чоловіка середніх літ, який був одягнений в сіру майку, сині шорти, на лівій руці був кастет. Після чого був ще один удар у потилицю. Він не бачив, щоб його наносила ОСОБА_6 , проте інтуїтивно зрозумів, що це вона, оскільки більше нікому було. Вони лише втрьох були у дворі, чоловік зліва від нього і не міг вдарити, а обвинувачена позаду нього. Після чого його вдарив чоловік. Перший удар прийшовся у руку, оскільки він намагався захистити обличчя, потім удар в щелепу та в голову. Після удару у нього почало темніти в очах, випали зуби, він не втримався на ногах та втратив свідомість. Коли через декілька хвилин він прийшов до тями, з рота йшла кров. Піднявся та побачив, як ОСОБА_6 разом з дитиною та незнайомим чоловіком сіли у автомобіль та поїхали. Його дружина викликала поліцію. Він звернувся до травмпункту, зробив знімки. Травматолог сказав, що тріщин немає і потрібно звернутися до невропатолога, який поставив йому діагноз струс мозку та поклав до лікарні в стаціонарне лікування. Де він і знаходився до 04 серпня 2018 року. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, однак просить призначити суворе покарання.

Поясненнями свідка ОСОБА_14 , з яких вбачається, що вона мешкає по АДРЕСА_3 і є сусідкою потерпілого ОСОБА_4 . Того дня, точної дати вона не пам`ятає, оскільки минуло багато часу, вона приїхала з відрядження та лягла спати. Через деякий час вона почула, що на вулиці відбувається якийсь скандал. Її вікно виходить саме у двір будинку ОСОБА_4 . Вона виглянула у вікно і побачила, що ОСОБА_6 схопила дитину, а ОСОБА_15 сказав їй, що зараз приїде його син і нехай вони розбираються самі. Почалась словесна сварка. Дитина почала кричати. Вона викрикнула з вікна, щоб вони заспокоїлися. Хотіла викликати поліцію, однак її телефон був вимкнений. Скандал розгорався ще більше. Потерпілий стояв обличчям до обвинуваченої, а спиною до хвіртки. В цей момент вона побачила, як обвинувачена, тримаючи на руках дитину, вдарила потерпілого. Потім підбіг якийсь незнайомий чоловік і почав бити потерпілого по голові. В цей момент ОСОБА_6 ще раз вдарила потерпілого. Тоді вона почала кричати, що зараз викличе поліцію і чоловік з ОСОБА_6 та дитиною втекли.

Поясненнями свідкам ОСОБА_16 , яка пояснила, що потерпілий є її цивільним чоловіком. 13 липня 2018 року вранці син привіз їм онуку і сказав, що вона до кінця дня пробуде з ними, оскільки дитячий садок на ремонті. Вони поснідали і вона пішла викидати сміття. Коли поверталася, почула дзвоник у хвіртку. Вона підійшла до хвіртки і спитала хто там, відповіли, що перевірка електролічильників, тому вона відчинила двері. У подвір`я зайшла обвинувачена ОСОБА_6 . В цей момент у двір з літньої кухні вийшла онука ОСОБА_12 і ОСОБА_6 взяла її на руки. Вона пішла за стільцем у будинок, хотіла винести їм, щоб ОСОБА_6 та дитина сіли та поспілкувалися. В цей момент у дворі вона почула голос чоловіка ОСОБА_4 , який сказав, щоб вона подзвонила сину. Подивившись на вулицю, вона побачила ОСОБА_6 з дитиною на руках, тому відразу пішла дзвонити сину та пояснювати ситуацію. Потім вона вийшла на вулицю, але вже нікого не було, а з-за кута будинку вийшов її чоловік весь у крові, спльовуючи зуб. В подальшому, у лікарні, чоловік розповів їй, що його били обвинувачена ОСОБА_6 та якийсь незнайомий чоловік.

Із дослідженого у судовому засіданні рапорту старшого інспектора чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 13.07.2018 о 09-34 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.07.2018 року о 09 годині 32 хвилини за адресою: АДРЕСА_2 , син привіз поняньчити дівчинку ОСОБА_17 2 роки. Прийшла мати дівчинки та забрала дитину. Невідомий чоловік побив заявника. Син з жінкою розлучаються. Поїхали на автомобілі. Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із дослідженого у судовому засіданні рапорту старшого інспектора - чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, суд встановив, що 13.07.2018 року о 13-15 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.07.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 передала 5 МКЛ. Доставлений самостійно о 12-55 потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_2 . Діагноз забій м`яких тканин голови та кінцівок. Дата скоєння 10-00 год. Пояснення побили невідомі вдома.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу прийняття особи про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.07.2018 року, судом встановлено, що ОСОБА_4 просить прийняти міри до невідомого чоловіка та дружини його сина ОСОБА_6 , 1975 року народження, які 13.07.2019 року о 09 годині -50 хвилин, знаходячись у дворі будинку за місцем його мешкання заподіяли йому тілесні ушкодження в область обличчя, лівої руки, хребта, били його ногами та руками. При цьому ОСОБА_6 забрала їх спільну з Плечуном дитину ОСОБА_9 без дозволу на це, оскільки з 17.04.2018 року дитина мешкає з батьком

Із дослідженого у судовому засіданні висновку експерта № 1526 від 17.12.2018 року судом встановлено, що струс головного мозку з раною у потиличній ділянці ліворуч; садно правої скроневої ділянки, крововилив з садном на слизовій оболонці нижньої губи праворуч у гр. ОСОБА_4 сукупно кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.1.а. «Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р») Синці в ділянці лівого передпліччя, правої гомілки; садна правої сідничної ділянки (за медичними даними, без кількісних характеристик) у гр.. ОСОБА_4 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.2.б «правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р»). Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Через надання хірургічної допомоги, об`єктивно висловитись про характеристику предмету/фактору, що спичинив рану у потиличній ділянці ліворуч не є можливим. Визначити знаряддя та спосіб спричинення за наданими даними не є можливим. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Висловитися про кількість спричинених ударів гр. ОСОБА_4 за наданими даними не є можливим. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився від не менш ніж 6-ти травматичних впливів. Вірогідне розташування особи, яка нанесла удари і ОСОБА_4 в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень могло бути будь яким, за умов доступності травмованих ділянок тіла для їх ушкодження. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 розташовані в ділянках, що є доступними для спричинення власною рукою. Виключається можливість виникнення комплексу тілесних ушкоджень виявленого у ОСОБА_4 в умовах одноразового падіння на тупу плоску поверхню.

Із дослідженого у судовому засіданні висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 15/к від 08.01.2019 року, судом встановлено, що згідно даних з «Висновок експерта» № 1526 від 26.12.18 року у гр. ОСОБА_4 , 1939 року народження, виявлені тілесні ушкодження: струс головного мозку, рана у потиличній ділянці ліворуч, садно правої скроневої ділянки, крововилив з садном на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, набряк м`яких тканин в ділянці дуги нижньої щелепи ліворуч; синці в ділянках лівого передпліччя, правої гомілки; садна правої сідничної ділянки. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів в ділянки голови, лівого передпліччя, правої гомілки, в праву сідничну ділянку; індивідуалізуючі особливості яких у тілесних ушкодженнях не виявлені. Згідно з наданої ксерокопії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 14.12.18 року останній зазначає: що відома жінка нанесла удар лівою ногою в ділянку правої гомілки ОСОБА_4 , а невідомий чоловік наніс один удар в сідничну ділянку, а також правою рукою наніс по одному удару в ділянку лівої руки, лівою рукою - в ділянку правої щоки, вилиці та правою рукою в ділянку лівої половини обличчя, щелепу. Від вищезазначених ударів ОСОБА_4 впав на правий бік, а вищезазначена жінка правою ногою (передньою частиною взуття) нанесла один удар в потиличну ділянку, від чого знепритомнів. Оцінити травматичний вплив взутою ногою спричинений відомою жінкою в потиличну ділянку голови гр. ОСОБА_4 за наданими даними не є можливим. Для більш детального сприйняття механізму утворення тілесного ушкодження в ділянці голови необхідно надати характеристики травмуючого взуття. Враховуючи збіг локалізації, характеру інших тілесних ушкоджень з травмованими ділянками та механізмом їх утворення, експертна комісія вважає, що спричинення їх таким чином як зазначає останній, не виключається.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 14 грудня 2018 року, судом встановлено, що заступником начальника СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за участю потерпілого ОСОБА_4 , за участю статиста, у присутності двох понятих, було проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_4 розповів про події, що мали місце 13.07.2018 року. До протоколу додана фототаблиця, яка була оглянута у судовому засіданні.

Із дослідженого у судовому засіданні висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 15/к від 08 січня 2019 року, судом встановлено, що за даними висновку експерту № 1526 від 26.12.2018 року у гр. ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку з раною у потиличній ділянці ліворуч; садно правої скроневої ділянки; крововилив з садном на слизовій оболонці нижньої губи праворуч; синці в ділянці лівого передпліччя, правої гомілки; садна правої сідничної ділянки. За даними копії протоколу проведення 14 грудня 2018 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження останньому було спричинено шляхом нанесення одного удару в ділянку правої гомілки, один удар у праву сідничну ділянку, потім почергово три удари в ділянки лівої руки, у праву ділянку обличчя (праву виличну ділянку), у ліву ділянку обличчя (ділянку щелепи), після яких потерпілий втративши рівновагу впав на правий бік. Перебуваючи у положенні лежачи отримав удар в ділянку потилиці. Зважаючи на збіг за характером, кількістю та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 з травматичними впливами, зазначеними самим потерпілим, можливість виникнення усього комплексу тілесних ушкоджень виявлених у гр. ОСОБА_4 не виключається при умовах та обставинах на які зазначає останній в ході проведення слідчого експерименту від 14.12.2018 року.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є повністю доведеною та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, думку потерпілого, який наполягав за суворому покаранні, обставини справи, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, та обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 (не працевлаштована, має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом не являється) з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), думки прокурора, який просив призначити штраф, потерпілого, який просив призначити покарання у виді обмеженні волі, обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, положення ст.ст. 53, 56, 57, 60, 61 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді громадських робіт.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
У кримінальному провадженні цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_18 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1