ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/362/19 Справа № 711/1680/19 Категорія: ч.1 ст.126 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, освіта вища, не одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2012 року народження, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 76 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні цивільного ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 76,00 грн. та 20000 грн. моральної шкоди - відмовлено,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, ОСОБА_7 06.02.2018, близько 14год. 30хв. перебуваючи за кермом автомобіля «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул. Припортова та бульв. Шевченка в м. Черкаси, в ході конфлікту, пов`язаного з особистими неприязними відносинами, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його колишньою дружиною, один цілеспрямований удар правою руки в область нижньої щелепи справа, внаслідок чого остання вдарилась об підголівник спинки сидіння автомобіля та відчула сильний фізичний біль.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому останній обвинувачується.

Вказує, що під час судового розгляду сторона обвинувачення не довела обставин, необхідних для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України, а суд при розгляді справи в порушення вимог закону відкинув покази обвинуваченого та надав перевагу показам потерпілої за відсутності для цього достатніх об`єктивних підстав, хоча такі покази є суперечливими та не узгоджуються з обставинами справи та доказами. Крім того, вказує захисник, покази свідка ОСОБА_11 також не можна вважати належними, оскільки вони не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню та є недопустимим доказом факту завдання обвинуваченим удару потерпілій, а тому не можуть бути покладені в обґрунтування вини обвинуваченого.

Таким чином, вказує апелянт, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, кримінального провадження, оскільки такі висновки не підтверджуються достатніми доказами винуватості обвинуваченого, за наявності явних ознак їх суперечливості, без наведення у судовому рішенні підстав, чому саме суд взяв до уваги докази сторони обвинувачення та відхилив інші докази, які спростовували та ставили під сумнів докази обвинувачення, та чому суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а тому відповідно до приписів статті 411 КК України таке судове рішення підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. В решті вирок суду залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, прокурор вважає, що вказаний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що місцевий суд, призначаючи обвинуваченому покарання, не повною мірою врахував обставини, при яких обвинуваченим вчинено злочинні дії. А саме те, що кримінальне правопорушення вчинено чоловіком відносно жінки - його колишньої дружини та в присутності малолітньої дитини. При цьому дії обвинуваченого супроводжувались висловлюваннями (нецензурною лайкою) на адресу потерпілої, знову ж у присутності дитини. Вказані обставини законодавець визначив, як обставини, що обтяжують покарання, а саме п.6 та п.6-1 ст. 67 КК України.

Також судом не враховано, що обвинувачений раніше погрожував потерпілій, шляхом написання їй відповідних повідомлень на мобільний телефон.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання своєї вини в інкримінованому злочині та взагалі заперечення фактів, викладених прокурором у формулюванні обвинувачення, свідчить про недостатність призначеного, найменш суворого, покарання для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу останнього з мотивів, в ній наведених, та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника.

Потерпіла ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався, вірно встановивши обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість особи, давши діям ОСОБА_7 вірну правову кваліфікацію, а також призначивши покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає достатніх обґрунтованих підстав для її задоволення, враховуючи, що її зміст стосується аспектів недостатньої суворості призначеного обвинуваченого покарання у виді штрафу, тоді як, на думку прокурора, покарання у виді 200 годин громадських робіт значно більше відповідає характеру і тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та особі обвинуваченого. Колегія суддів не може погодитися з такою позицією прокурора, вбачаючи, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, у повному обсязі дотримався вимог Закону, призначивши покарання у межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, й призначене покарання є достатнім та цілком відповідає як характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого.

Щодо апеляційної скарги захисника, поданої в інтересах обвинуваченого, колегія суддів також не знаходить достатньо обґрунтованих підстав для її задоволення, вбачаючи, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини правопорушення, дослідив докази, дав діянню обвинуваченого вірну правову оцінку та кваліфікацію, обґрунтовано визнавши його винуватим в інкримінованому йому злочині.

Доводи сторони захисту про недопустимість у якості доказів показів потерпілої ОСОБА_9 , а також показів свідка ОСОБА_11 , колегія суддів вбачає необґрунтованими, адже покази цих осіб за змістом оскаржуваного вироку носять чіткий і зрозумілий характер, й, крім цього, вони оцінювалися судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційних скаргах.

Тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :