ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000258 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 та захисників ОСОБА_13 і ОСОБА_11 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 16.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, з середньою спеціальною освітою, працюючого зварювальником в ПП «Win Lock» в м. Чернівці, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:

- 05.07.1996 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців за ст.17, ст.140 ч.2, ст.145 ч.1, ст.42 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-31.05.2000 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст.ст. 213 ч.2, 193 ч. 2, 183 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-31.10.2002 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців за ст. 289 ч.2 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-23.01.2003 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-10.10.2007 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців за ст. 289 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі;

-26.11.2015 року вироком Першотравневого районного суду за ст.ст. 162 ч.1, 395, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-27.01.2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

ЄУНСС 726/1415/19 провадження №11кп/822/529/19 головуючий у 1 інстанції

ОСОБА_14 С Т А Н О В И Л А :

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_12 визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 визначено обчислювати з 29.05.2019 року.

Накладений на мотоцикл «Ноnda-Faze, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Ореl-Omega», номерний знак НОМЕР_2 арешт, скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави 9263,59 грн. судових витрат на залучення експертів.

Згідно вироку суду, 28.05.2019 року, приблизно о 22.20 год. ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем «Ореl-Omega», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в темну пору доби в м. Чернівці по вул. Галицький Шлях, яка освітлювалась міським освітленням, зі сторони вул. Хотинської в напрямку вул. Коломийської на швидкості більше 50 км/год, що перевищує допустиму в межах населеного пункту. Наближаючись до будівлі №3 «Б» вказаної вулиці, водій ОСОБА_12 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, змінив напрямок руху вліво, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з їдучим назустріч мотоциклом «Ноnda-Faze, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 , який рухався в межах своєї смуги руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці пригоди. Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_12 скоїв в результаті порушення та невиконання п.п. 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_12 та захисники ОСОБА_13 і ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_12 просив змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити призначене йому покарання.

На обґрунтування своїх вимог обвинувачений вказував, що він свою вину визнає повністю, щиро кається у вчиненому та просить вибачення в родичів загиблого. Також вказував, що він не був в стані алкогольного сп`яніння. Ще зазначав, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що загиблий був у стані алкогольного сп`яніння, що також стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Судом також не взято до уваги, що і в діях водія мотоцикла були порушення Правил дорожнього руху, оскільки він не рухався по своїй правій смузі руху, а ближче до центру дороги. Також йому невідомо, чому його автомобіль викинуло на зустрічну смугу руху. Думає, що причиною цьому було те, що на автомобілі були різні колеса. Вказував, що судом не взято до уваги те, він має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, має сім`ю, щиро розкаявся та визнав вину, активно сприяв в розслідування справи. Вважає, що посилання суду у вироку на попередні його судимості, як на підставу призначення йому такого суворого покарання, є необґрунтованим і несправедливим, оскільки попередні злочини він вчиняв з умислом, за що відбував покарання. Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Призначене йому покарання вважає надмірно суворим і, на його думку, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу.

Захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_16 в своїй скарзі просили оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Також просили під час розгляду справи в апеляційному суді витребувати в ЛШМД в м. Чернівці медичну карту №7380 на ОСОБА_12 , журнал реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу в частині реєстрації відібрання крові у ОСОБА_12 , інші документи (завірені копії) щодо руху та зберігання відібраної у ОСОБА_12 зразків крові, викликати в судове засідання та допитати лікаря ЛШМД ОСОБА_17 ,Ю медичну сестру ЛШМД ОСОБА_18 , слідчого ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_19 .

Також апелянти просили призначити повторну комплексну судово-медичну імунолого-токсикологічну експертизу для вирішення питань про наявність алкоголю в відібраних у ОСОБА_12 зразках крові та чи останньому належить кров, яка була відібрана 28.05.2019 р. у ОСОБА_12 та яка була предметом експертного дослідження. Просили поставити ще ряд питань перед експертами.

Крім того, апелянти також просили призначити повторну комплексну автотехнічну експертизу, проведення якої доручити Київському НДІСЕ і на вирішення експертів поставити більше десяти запитань, які за своїм змістом є об`ємними та які, на їхню думку, є важливими.

На обґрунтування своїх вимог апелянти зазначали, що суд безпідставно визнав факт перебування ОСОБА_12 , під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, на їхню думку, висновок токсикологічної експертизи №793 є недопустимим у зв`язку з порушеннями при здійсненні процедури відібрання, зберігання та транспортування зразка крові, відібраного у ОСОБА_12 . При цьому посилались також, що відібраний зразок крові був отриманий експертами через 7 діб після її відібрання у ОСОБА_12 і не встановлено де і при яких умовах ця кров зберігалась цей час та не досліджено судом можливість вчинення сторонніми особами певних не процесуальних дій, які призвели до того, що в послідуючому в крові ОСОБА_12 було виявлено алкоголь в кількості 3,42 проміле. Зазначали також, що в суді було встановлено факт перебування загиблого в стані алкогольного сп`яніння під час дорожньої пригоди і вплив алкоголю на стан потерпілого та причини дорожньо-транспортної пригоди не досліджувались. Ще зазначали, що на автомобілі були встановлені шини з різними малюками протектора і суд не досліджував, чи саме не ця обставина стала причиною раптового виїзду автомобіля на зустрічну смугу руху. Захисники ще вказували, що висновки автотехнічних експертиз є недопустимими доказами, оскільки слідчий експеримент з ОСОБА_12 , дані якого були закладені в розрахунки експертів, проводився у відсутності захисника. Вказували про необхідність піддати сумніву методику, яку застосовували експерти при проведенні токсикологічної експертизи №793.

Також вказували, що в місці дорожньо-транспортної пригоди проїжджа частина дороги становить 5,5 м, а тому, на їхню думку, дорога в напрямку руху в м. Чернівці має дві смуги руху. Потерпілий на мотоциклі рухався ближче до середини проїжджої частини дороги. Це, на їх думку, є порушенням ПДР України і могло вплинути на причину виникнення дорожньої пригоди. Ще зазначали, що судом не було враховано, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання та місце роботи, характеризується виключно позитивно, має сім`ю, визнав свою вину, сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся. Попередні судимості, на думку апелянтів, судом не могли бути враховані при призначенні покарання, оскільки вчинений злочин є необережним. З врахуванням зазначених обставин, на думку апелянтів, суд призначив ОСОБА_12 покарання, яке не є справедливим внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_12 , який просив задовольнити подану ним і його захисниками апеляційні скарги та пом`якшити призначене йому покарання, посилаючись на обставини, що наведені в скаргах, захисника ОСОБА_16 , який також просив задовольнити подану ним та іншим захисником апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора, які просили відмовити в задоволенні вимог апелянтів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи обвинуваченого та його захисників, колегія суддів вважає, що вимоги апелянтів є безпідставні і в задоволенні скарг необхідно відмовити.

Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України при обставинах, що наведені у вироку, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Обвинувачений не заперечує свою вину у вчиненні злочину і тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, здійснює розгляд скарги останнього в межах заявлених ним апеляційних вимог.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що він під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп`яніння, то вони є безпідставні і повністю суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, з висновку експерта №555 мд від 24.06.2019 року вбачається, що в медичній карті №7380 стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_12 зазначено, що той поступив в відділення №3 ОКУ «ЛШМД» м. Чернівці 28.05.2019 року о 23:15 год. з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана голови, алкогольна інтоксикація (т.2 а.с.161-163).

Згідно висновку експерта №793 від 09.07.2019 року, в крові ОСОБА_12 , яка була взята в нього після вчинення дорожньо-транспортної пригоди 28.05.2019 року, виявлено 3,42 проміле етилового спирту. (т.2 а.с.154).

А тому твердження обвинуваченого та його захисників про те, що ОСОБА_12 не був в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення злочину, є надуманими і не відповідають дійсності.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання обвинуваченого та його захисників на те, що водій мотоцикла ОСОБА_15 перебував в стані алкогольного сп`яніння і це могло бути причиною ДТП, оскільки зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , що рухались по зустрічних смугах руху, відбулось на смузі руху мотоцикла. Це підтверджується даними протоколу огляду місця полії, даними схеми та фототаблиці до нього (т.1 а.с.15-44), а також вказані обставини не заперечують і самі апелянти. А тому перебування ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння під час керування мотоциклом не перебуває в прямому необхідному причинному зв`язку з фактом настання дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання апелянтів також на порушення ОСОБА_15 Правил дорожнього руху України в тій частині, що останній рухався не ближче до правого краю проїзної частини, також колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке порушення не могло призвести до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_12 , якби останній не виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався мотоцикл під керуванням ОСОБА_15 . А тому про можливу наявність обоюдної вини водіїв, про що вказують захисники в поданій ними скарзі, не може іти мова, оскільки саме грубі порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_12 , який виїхав на зустрічну смугу руху, призвели до зіткнення транспортних засобів та смерті водія мотоцикла ОСОБА_15 .

Не заслуговують на увагу і посилання адвокатів на те, що суд не дослідив, чи не стало причиною раптового виїзду автомобіля на зустрічну смугу те, що на передніх колесах автомобіля були встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, що не відповідає п. 31.4.5.(г) ПДР.

Так, відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_12 досудовим слідством не інкримінувалось порушення вимог п. 31.4.5.(г) ПДР України, суд не вправі був останньому у вироку інкримінувати ще й це порушення, оскільки це призвело б до збільшення обсягу обвинувачення, погіршення становища обвинуваченого та суперечило б вимогам ст.337 КПК України. А чи вплинуло таке порушення водієм ОСОБА_12 вимог п. 31.4.5.(г) ПДР України на курсову стійкість керованого ним автомобіля, про що вказують захисники в своїй скарзі, в даному випадку суд не вправі був досліджувати, оскільки це могло призвести до пред`явлення прокурором ОСОБА_12 нового обвинувачення, оскільки саме ОСОБА_12 керував автомобілем і, як вказують захисники, саме він додатково порушив ще й інші вимоги ПДР України, що також, на їхню думку, могло призвести до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання захисників на порушення досудовим слідством прав ОСОБА_12 при проведенні експертиз з посиланням при цьому на Постанову Пленуму ВСУ від 30.05.1997 р.№8 в тому, що їхньому підзахисному не було роз`яснено право заявити відвід експерту (експертній установі), є недоречним, оскільки вказана апелянтами Постанова Пленуму ВСУ стосувалась тлумачення та застосування норм КПК України в редакції 1960 року, де було закріплено обов`язок слідчого чи прокурора ознайомити підозрюваного, обвинуваченого з постановою про призначення експертизи та роз`яснити останньому відповідні права.

Діючий кримінальний процесуальний кодекс України таких норм не містить та не зобов`язує вчиняти слідчого чи прокурора подібні дії.

Твердження захисників про недопустимість доказів, а саме автотехнічних експертиз через те, що слідчий експеримент, дані якого закладені в розрахунки експерта, з їхнім підзахисним проводився без захисника, і при цьому ОСОБА_12 вказував про обставини дорожньої пригоди, які потрібні були слідчому, є голослівними, можуть свідчити про навіювання, оскільки обвинувачений ОСОБА_12 про подібні обставини не заявляв. Що стосується тверджень захисників про те, що автотехнічні, транспортно-трасологічна та комплексна судова фототехнічна та автотехнічна експертизи не могли проводитись в експертних установах МВС, оскільки, на їхню думку, це є порушенням ст.69 ч.2 КПК України, колегія суддів також не приймає їх до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.69 КПК України, не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.

Згідно ст.2 п.19 КПК України, сторони кримінального провадження з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Яким чином експерти системи МВС України, що проводили експертні дослідження в цьому кримінальному провадженні, перебували чи перебувають в службовій або іншій залежності від сторін даного кримінального провадження чи потерпілого, апелянти не вказали в скаргах, а тому колегія суддів позбавлена можливості навести відповідні спростування.

Твердження захисників про те, що проведені по справі експертні дослідження є невірними, оскільки в ухвалах слідчих суддів не вказані вихідні дані, необхідні для експертних досліджень, по окремих експертизах застосовано сумнівні методики, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є також голослівні, огульні і не відповідають вимогам КПК України та дійсним обставинам.

Судом і колегією суддів не встановлено підстав для визнання висновків експертів, про що вказують захисники, недопустимими доказами.

Будь-яких сумнівів в тому, що саме в результаті грубих порушень Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув ОСОБА_20 , немає і апелянтами не наведено. Підстав для проведення повторних експертиз, про що вказують захисники в своїй скарзі, немає.

Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення інших вимог захисників в частині проведення окремих слідчих дій та витребування документів, оскільки відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. В ч.3 цієї статті визначено в який спосіб сторона захисту збирає докази в кримінальному провадженні. І більшу частин вимог про проведення певних дій, направлених на збирання доказів, що заявлені захисниками в їхній скарзі, останні вправі і взмозі були виконати самі.

Не заслуговують на увагу і вимоги захисників про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу, в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою, судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Вказаний перелік випадків, коли суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, є вичерпним.

Захисники в своїй скарзі не навели жодної з підстав, передбачених ст.415 ч.1 КПК України, а тому їхні вимоги про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Що стосується тверджень обвинуваченого та захисників про призначення ОСОБА_12 покарання, яке, на їхню думку, є надто суворим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд врахував те, що обвинувачений неодноразово судимий, в лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, задовільно характеризувався по місцю попереднього відбування покарання в Коростенській виправній колонії №71.

Обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання, суд визнав активне сприяння в розкритті злочину.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому.

Твердження обвинуваченого та захисників про те, що при призначенні покарання суд безпідставно врахував дані про його попередні судимості, є необґрунтовані, оскільки необхідність врахування цих обставин та інших даних про особу прямо зазначено в диспозиції ст.65 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 допустив грубі порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та смерті ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також враховуючи те, що обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначив ОСОБА_12 покарання за ст.286 ч.2 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Наслідки вчиненого ОСОБА_12 злочину є непоправні, санкція ст.286 ч.2 КК України передбачає можливість призначення більш суворого покарання, ніж те, яке визначив йому суд.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку немає і в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого та захисників необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обваинуваченого ОСОБА_12 та захисників ОСОБА_13 і ОСОБА_11 відмовити, а вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 16.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_12 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_21

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя