Провадження № 1-кс/161/8809/19
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
м. Луцьк 18 жовтня 2019 року
На адресу слідчого судді 16 жовтня 2019 року надійшло вказане клопотання.
В ході досудового розслідування було встановлено, що 15.10.2019 року близько 20 год. 00 хв. водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ковельській в напрямку до с. Зміїнець Луцького району, зі сторони вул. Набережної поблизу буд №177 вул. Ковельської, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка здійснювала перетин дороги з ліва на право відносно руху автомобіля поза пішохідним переходом. Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.
В ході огляду місця події 15.10.2019 року, автомобіль марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 був вилучений та поміщений на територію спецмайданчика тимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення ГУНП у Волинській області, що за адресою Волинська обл.., м. Луцьк, вул. Ківерцівська,34.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля марки ««ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Як вказано у клопотанні, зазначений вище автомобіль, має силу речового доказу, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і постановою слідчого від 16 жовтня 2019 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.
Враховуючи, що вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину та зберіг на собі сліди його вчинення, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на нього, із забороною права користування та розпорядження ним.
Від слідчого ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує частково, просить накласти арешт із забороною розпорядження автомобілем, без заборони користування ним.
Від представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, щодо вирішення клопотання покладався на думку суду.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою від 16 жовтня 2019 року, автомобіль марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та поміщений на територію спеціального майданчика для тимчасового затримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що за адресою: Волинська обл.., м. Луцьк, вул. Ківерцівська,34.
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «FORD TRANZIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_4 , встановлено, що власником автомобіля є ОСОБА_9 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_7 .
На переконання слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні довів, що для збереження автомобіля марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , як речового доказу, слід накласти арешт на нього.
При цьому слідчий суддя наголошує, що в даному випадку суспільний інтерес, який полягає в з`ясуванні об`єктивної істини у кримінальному провадженні за фактом ДТП, в якому загинула людина, дозволяє втручання у право особи на мирне володіння своїм майном, що узгоджується з приписами ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглядаючи дане питання, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);2) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;3) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає необхідності у накладенні арешту саме із забороною користування автомобілем.
Однак, враховуючи необхідність проведення судових експертиз та слідчих дій у провадженні, слідчий суддя вважає за необхідним накласти арешт із забороною розпорядження автомобілем, без заборони користування ним.
Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч.2 та 4 ст.170 КК України з урахуванням розумності та співрозмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме накладає арешт шляхом заборони відчуження автомобіля до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
В зв`язку з чим необхідно накласти арешт та передати на відповідальне зберігання транспортний засіб - його фактичному власнику ОСОБА_7 .
При цьому, відповідно до положень ч.3 ст.173 КК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти в межах даного кримінального провадження арешт на автомобіль марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який в ході огляду місця події 15.10.2019 року був вилучений, який належить ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження даного майна до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
Транспортний засіб - автомобіль марки «ГАЗ 3307» н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 передати власнику - ОСОБА_7 , визначивши відповідальну особу за збереження даного майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1