Справа № 461/9316/19
УХВАЛА

05.12.2019 року м.Львів.

суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 про самовідвід,-

ВСТАНОВИВ:

у провадження слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зобов`язання уповноважених осіб СУ ГУ НП у Львівській області забезпечити надання ОСОБА_6 належної медичної допомоги у порядку ст.206 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що

слідчим суддею у кримінальному провадженні №0000426 від 24.04.2019 р. (з моменту надходження клопотань слідчих) протоколом автоматичного визначення слідчого суддю визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Оскільки, слідчим суддею у кримінальному провадженні №0000426 від 24.04.2019 р. раніше визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , тому вважає, що скаргу

адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зобов`язання уповноважених осіб СУ ГУ НП у Львівській області забезпечити надання ОСОБА_6 належної медичної допомоги у порядку ст.206 КПК України також має розглядати слідчий суддя.

З метою усунення усіх обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості - заявляє самовідвід від розгляду скарги та просить його задовольнити.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 КПК України. Відповідно до положень глави 3 параграф 6 КПК України, неявка в судове засідання учасників процесу не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У поданій заяві суддя посилається на практику ЄСПЛ, а саме рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України", однак з такими мотивами слідчого судді не можна погодитись, виходячи з нижченаведеного.

У наведеній справі заявники скаржилися на те, що Верховний Суд України не міг вважатися "судом, встановленим законом" за обставинами їхніх справ, оскільки його рішення не відповідали закону і порушували п. 1 статті 6 Конвенції, у відповідному положенні якої сказано: "1. Кожен має право на справедливий. розгляд його справи. судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру." Крім того, заявники стверджували, що Верховний Суд не є законодавчим органом, таким чином, він не міг застосовувати практику, яка мала б силу закону. Дана справа стосувалась непогодження заявників з тим, що Верховний Суд України був судом уповноваженим на ухвалення остаточного рішення в їх справі. Крім того, дана справа розглядалась в порядку господарського судочинства. Таким чином, з наведеного вбачається, що посилання слідчого судді на наведене рішення ЄСПЛ в даній справі не відповідає суті даної справи та скарги в межах якої заявлений самовідвід і не може бути застосоване, як одна з підстав задоволення поданої заяви.

При цьому, зі змісту заяви про самовідвід слідчого судді не вбачається, що останній має сумніви щодо своєї неупередженості та безсторонності. У заяві не наведені обставини, які б виключали можливість розгляду слідчим суддею ОСОБА_3 скарги в межах даного кримінального провадження, не наведено обставин, які могли б свідчити про неможливість всебічного, повного та об`єктивного розгляду нею вказаної справи або про наявність сумнівів в її об`єктивності, незалежності та неупередженості, тобто фактично не вказано положень процесуального закону та підстав, які виключають участь слідчого судді у розгляді даної скарги яка розглядається у провадження за іншим кодом чим провадження за клопотаннями органів досудового слідства.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 8, 75, 81 КПК України, ст.6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 про самовідвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .