Справа № 145/607/19
Провадження №1-кп/145/83/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000049, відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, уродженкою м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, жителькою АДРЕСА_1 , раніше несудимою відповідно до ст.89 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, уродженцем смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_2 , раніше несудимим відповідно до ст.89 КК України,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
12.03.2019 близько 11 години ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , знаходились на території господарства ОСОБА_4 , яке розташоване в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_6 здійснити крадіжку металевої вагонетки з даного господарства, на що він погодився, тим самим вступив у попередню змову з ОСОБА_5 на вчинення крадіжки. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу навмисно, таємно, здійснили крадіжку металевої вагонетки загальною вагою 209 кг шляхом її демонтування,

Згідно висновку експерта №2208/19-21 від 20.03.2019 вартість одного кілограма брухту чорних металів, складає 5,96 грн, відповідно обвинувачені завдали ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1245,64 грн.

Після вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишили місце злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені винуватість в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнали, розкаялися у вчиненому, визнали фактичні обставини справи. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.
ОСОБА_5 дала показання, що 12.03.2019 вони з ОСОБА_6 були на подвір`ї ОСОБА_4 . Вона запропонувала викрасти металеву вагонетку. Вони її демонтували та викрали. У вчиненому щиро кається.

ОСОБА_6 дав показання, що дійсно 12.03.2019 близько 11 години він та ОСОБА_5 здійснити крадіжку металевої вагонетки з господарства ОСОБА_4 . У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинувачених є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються показаннями потерпілої, та іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала показання, що вона придбала у ОСОБА_7 домогосподарство, яке розташоване в АДРЕСА_1 , зі всім майном. В березні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 викрали у неї металеву вагонетку.

Також винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2019 р., відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила, що 12.03.2019 близько 11 години ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з території її господарства викрали металеву вагонетку;

протоколом зважування від 12.03.2019, відповідно до якого вага однієї частини металевої вагонетки 110 кг, другої - 99 кг, загальна вага - 209 кг;

постановою про приєднання речових доказів до кримінального провадження від 04.04.2019 р., відповідно до якої дві частини металевої вагонетки загальною вагою 209 кг приєднано до матеріалів кримінального провадження №00000049 від 13.03.2019;

висновком експерта №2208/19-21 від 20.03.2019, відповідно до якого вартість одного кілограма брухту чорних металів складає 5,96 грн, завдана ОСОБА_4 матеріальна шкода на загальну суму 1245,64 грн.

Дослідивши вищезазначені докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, перевіривши доводи сторони обвинувачення, показання обвинувачених, потерпілої, проаналізувавши висновок експерта, суд приходить до переконання про доведеність винності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшують його покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено;

особу винної ОСОБА_5 , яка посередньо характеризується за місцем проживання, має трьох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують її покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння. Обставин, які обтяжують її відповідальність, в судовому засіданні не встановлено;

Відповідно до досудової доповіді про обвинувачену ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченій оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: її працевлаштування та проходження пробаційної програми: "Зміна прокримінального мислення".

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі неможливе та становить високу небезпеку для суспільства; виконання покарання у громаді можливе у винятковому випадку за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та приходить до висновку, що їх виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд стягує з обвинувачених витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки вона не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки він не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: дві частини металевої вагонетки загальною вагою 209 кг, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи 314 (триста чотирнадцять) гривень, тобто по 157 (сто п`ятдесят сім) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_8