Справа № 513/725/19
Провадження № 1-кп/492/129/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 22.05.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фараонівка Саратського району Одеської області, громадянина України, молдаванина, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 2.1 а); 2.3 а); 15.12, 31.3 а) Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п.2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

п.15.12. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

п.31.3. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Порушення виразилося в тому, що водій ОСОБА_4 , у зазначений день та час, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним трактором «Т 40М» р/з НОМЕР_1 , який мав переобладнання у вигляді відсутності кабіни водія, що забороняє експлуатацію транспортного засобу, рухався по ґрунтовій дорозі західної частини села Пшеничне Саратського району Одеської області, де на пагорбі біля проїзної частини на відстані 55 м. від приміщення товарно-молочної ферми здійснив зупинку трактора, і маючи об`єктивну можливість вжити всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, не вжив всіх заходів щодо недопущення самовільного руху трактора, покинув водійське місце, залишивши на ньому свого малолітнього сина ОСОБА_6 в результаті чого стався самовільний рух трактора вперед, внаслідок чого малолітній ОСОБА_6 впав з сидіння трактора на землю.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна в лобно-тім`яній області справа, синця на задній поверхні правої вушної раковини, садна на правій виличній області, садна на нижній шелепі зліва, крововиливу під м`якими тканинами волосистої частини голови в лівій скроневій, лобній області зліва та лівій виличній області, множинних переломів кісток склепіння та основні черепу справа, крововиливу між твердою та м`якими мозковими оболонками в лівій скронево-потиличній області, розриву м`яких мозкових оболонок в скроневій долі правої півкулі, субарахноідальному крововиливу, пошкодження тканини головного мозку з скроневій долі правої півкулі, садна на правій підключичній області.

Смерть ОСОБА_6 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленими у нього тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, так як кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив не навмисно, а найбільше покарання, яке може бути для батьків, це смерть їхньої дитини.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується наступними доказами:

-показами обвинуваченого, який в судовому засіданні розповів, що 21.05.2017 р. після обіду він взяв з собою сина ОСОБА_7 та направився до товарно-молочної ферми, син заснув, тому він на декілька хвилин залишив його в кабіні трактора, а сам відійшов від транспортного засобу на пару метрів до знайомих. Через декілька хвилин обвинувачений почув звук, підбігши до трактора, побачив як син лежить на землі. Після вказаної трагедії одразу повіз сина в лікарню, але спасти його не вдалось;

-показами потерпілої, яка розповіла, що 21.05.2017 р. їх з обвинуваченим спільний син ОСОБА_7 сильно розплакався, тому що хотів поїхати на тракторі з батьком, тому її чоловік взяв з собою сина. Згодом, їй стало відомо, що сталась трагедія;

-Висновком експерта № 374-А від 29.05.2019 р., згідно якого, у даній дорожній ситуації водій трактора «Т 40М» ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 15.12 Правил дорожнього руху України;

-Висновком № 3035 судової авто технічної експертизи, згідно якої рульове керування, робоча та стоянкова гальмівні системи, ходова частина трактору Т-40 М, на момент ДТП забезпечували водієві технічну можливість контролювати напрямок руху трактора й здійснювати його гальмування з відомої йому ефективністю аж до зупинки, а так само втримувати трактор стоянковою системою на ухилі, при цьому в зазначених системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення трактора або відмову даних систем;

-посвідченням водія № НОМЕР_2 , з категорією А,В,С;
-Висновком експерта № 59, згідно якого смерть ОСОБА_6 знаходиться в прямому причинному зв`язку з виявленими у нього тілесними ушкодженнями .
Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує роз`яснення, викладені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Судом також беруться до уваги роз`яснення, надані у п. 21 згаданої Постанови ВСУ, відповідно до яких у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, разом з дружиною та двома повнолітніми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно. Не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того судом враховується, що обвинувачений одразу після ДТП робив все можливе щоб врятувати життя сина.
Також судом враховуються дані досудової доповіді, наданої органом пробації, відповідно до яких виправлення обвинуваченогобез позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи також наслідки, що настали після вчинення злочину, характер та мотиви допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, позицію потерпілої, яка наполягала, щоб обвинуваченого суворо не карали, вважає, що винному ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Застосовуючи додаткове покарання до обвинуваченого суд виходить із того, що через злочинну необережність обвинуваченого померла дитина. Доводи обвинуваченого про те, що водійські права йому потрібні щоб працювати, суд не бере до уваги, оскільки обвинувачений офіційно не працює, інших доказів на підтвердження своїх слів обвинувачений не надав.

Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Суд також вважає за необхідне в силу ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у загальному розмірі 3 864 гривні 92 копійки.

Суд вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 22 серпня 2019 року.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 3 864 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири) гривні 92 копійки.
Арешт, накладений відповідно до ухвали Саратського районного суду Одеської області від 22 травня 2017 року на трактор марки «Т-40М» р/н НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази: трактор марки «Т-40М» р/н НОМЕР_1 , вважати повернутим власнику транспортного засобу ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не цбуде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області