печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000286,

ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2019 року прокурор процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які вилучені 24.07.2019 під час проведення обшуків, з позбавленням праві відчуження, розпорядження та користування, а саме: у автомобілі марки Мерседес МЛ номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 4 594 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень у кількості 8 008 штук загальною сумою 4 004 000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень у кількості 2 900 штук загальною сумою 290 000 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень в кількості 1000 штук загальною сумою 200 000 гривень, купюрами номіналом по 50 гривень у кількості 2000 штук загальною сумою 100 000 гривень, загальною сумою 4 594 000 грн.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вилучені під час обшуку кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000286 від 25.05.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ПАТ «Керамет», ТОВ «Керамет-Харків», ТОВ «Керамет-Україна», ТОВ «Інтеграл» у складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , вступивши у змову з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, шляхом внесення не достовірних відомостей до офіційних документів, незаконного формування податкового кредиту та валових витрат від операцій з придбання металобрухту, організували схему ухилення від сплати податків, що призводить до ненадходження до державного бюджету України грошових коштів в особливо великих розмірах.

Так 24 липня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року у справі № 757/34559/19-к проведено обшук у автомобілі марки Мерседес МЛ номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 4 594 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень у кількості 8 008 штук загальною сумою 4 004 000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень у кількості 2 900 штук загальною сумою 290 000 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень в кількості 1000 штук загальною сумою 200 000 гривень, купюрами номіналом по 50 гривень у кількості 2000 штук загальною сумою 100 000 гривень.

Вилучені документи під час обшуку оглянуто та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази, відповідно до постанови про приєднання матеріалів до кримінального провадження як речові докази від 25.07.2019.

Зважаючи на викладене, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що вилучені грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього, в зв`язку з чим, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Зазначив, що вилучені грошові кошти не входили до переліку майна, на яке було надано дозвіл на відшукання та вилучення, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року, однак вилучені грошові кошти містять ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Представник володільця майна ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що вилучені грошові кошти не мають ніякого відношення до кримінального провадження №0000286 від 25.05.2016 та не є доказом кримінального правопорушення. При цьому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року у справі № 757/34559/19-к не було надано дозволу на їх вилучення. Крім того ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_20 від 30.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказані грошові кошти, а ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_21 від 02.08.2019 року аналогічне клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків, терміном в 72 години. В постанові про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами не зазначено, яким саме критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України відповідають вилучені грошові кошти. Крім того, наразі, в апеляційному порядку прокурором оскаржується ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_20 від 30.07.2019 року в частині відмови у накладенні арешту на вилучені грошові кошти.

Заслухавши думку слідчого, представника володільця майна ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000286 від 25.05.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019 надано дозвіл на проведення обшуку у автомобілі марки Мерседес МЛ номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 .

При цьому, дозвіл на вилучення вказаних вище грошових коштів, ухвалою слідчого судді не надавався.

У ході проведення 24.07.2019 обшуку, а саме автомобілі марки Мерседес МЛ номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 (ухвала № 757/34559/19-к від 05.07.2019), виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 4 594 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень у кількості 8 008 штук загальною сумою 4 004 000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень у кількості 2 900 штук загальною сумою 290 000 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень в кількості 1000 штук загальною сумою 200 000 гривень, купюрами номіналом по 50 гривень у кількості 2000 штук загальною сумою 100 000 гривень.

Отже, вилучені грошові кошти є тимчасово вилученим майном відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України.

Разом з тим, у матеріалах клопотання прокурора про накладення арешту на майно відсутні дані про те, яким саме ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно. Крім того, прокурором не мотивовано та не доведено у судовому засіданні, яке відношення до вказаного кримінального правопорушення мають вказані грошові кошти.

Доводи прокурора про необхідність накладення арешту на вилучене майно, оскільки воно одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього, нічим необґрунтовані та не доведені.

З аналізу положень ст. 132 КПК України вбачається, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України), прокурором та слідчим у судовому засіданні не доведено необхідність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що питання щодо накладення арешту на вилучені грошові кошти у автомобілі марки Мерседес МЛ номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , було предметом розгляду у справі № 757/39412/19-к, за результатами розгляду якої, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено та те, що наразі вказана ухвала оскаржується в апеляційному порядку.

Таким чином, прокурор не дочекавшись апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про відмову у накладенні арешту на грошові кошти, повторно звернувся до слідчого судді з аналогічним клопотанням, що свідчить про недобросовісне користування ним своїми процесуальними правами.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000286 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1