Провадження №1-кп/522/263/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(на підставі угоди)

14 листопада 2019 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0004980 від 01.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Березівського району, с.Маринове, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

21 квітня 2018 року приблизно о 15 годині 45 хвилин, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_3 прибули до пляжу «Ланжерон» в місті Одесі з метою підшукання осіб у яких можливо незаконно заволодіти цінним майном.

Знаходячись на тротуарній доріжці «Траси Здоров`я», неподалік ресторану «Хуторок», а саме на відстані близько 100 метрів від ресторану в бік Аркадії, де особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 помітили раніше незнайомих їм неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в руках яких були мобільні телефони, при цьому вирішили заволодіти майном потерпілих, обумовивши, що доступ до речей потерпілих можливо отримати лише шляхом застосування насильства до потерпілих, а саме шляхом нанесення їм ударів та погроз застосування більш болісного насильства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою особистої наживи та переслідуючи ціль особистого збагачення, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та раптово схопив його за горло рукою, здавлюючи органи шиї і завдаючи фізичного болю потерпілому, після чого ОСОБА_3 , діючи в свою чергу також раптово схопив за горло рукою потерпілого ОСОБА_7 , здавлюючи органи шиї і завдаючи фізичного болю потерпілому, тобто застосували до потерпілих насильство, яке не є небезпечним для їх життя та здоров`я.

Продовжуючи свої спільні дії особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 попередили потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 що застосують до них більш болісне насильство у разі, якщо вони не передадуть наявне при них майно. На підтвердження реальності виконання своїх погроз, з метою остаточного подолання опору потерпілих, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження навмисно нанесено один удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , завдано йому побоїв, тобто застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Подолавши внаслідок вказаних спільних навмисних дій опір потерпілих, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 отримали доступ до їх майна, яким відкрито заволоділи, а саме:

- майном потерпілого ОСОБА_6 : мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5 Plus» в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 6 500 гривень; наручним годинником марки «Casio G-shock» чорного кольору з залізною вставкою, вартістю 400 гривень; кросівками фірми «Adidas» чорного кольору, вартістю 800 гривен; портфелем чорного кольору, вартістю 450 гривень.

- майном потерпілого ОСОБА_7 : мобільним телефоном марки «Meizu M5C» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 2 500 гривень; наручним годинником марки «Casio G-shock» чорного кольору з залізною вставкою, вартістю 2 600 гривень; грошові кошти у сумі 40 гривень.

Відкрито спільно заволодівши вказаним майном потерпілих, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5 140 гривень та потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8 150 гривень, розпорядились викраденим на власний розсуд згідно спільних домовленостей.

Таким чином, за викладених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Згідно угоди про визнання винуватості від 01.08.2018 р., укладеної між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю законного представника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх законних представників у відповідності до вимог ст.472 КПК України, сторони кримінального провадження дійшли згоди про те, що обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Одночасно сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за скоєний ним злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 01.08.2018 р., укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Потерпілі надали прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Суд, перевіривши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю законного представника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 , за письмовою згодою потерпілих та їх законних представників відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, що дає підстави для узгодження покарання у вигляді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 01.08.2018 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
- мобільний телефоном марки «Xiaomi Redmi 5 Plus» в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , наручним годинником марки «Casio G-shock» кросівками фірми «Adidas» чорного кольору вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Meizu M5C» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , наручним годинником марки «Casio G-shock» - вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: