Провадження № 1-кп/331/89/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«28» серпня 2019 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 23.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_11 звернулись до суду з письмовими клопотаннями про зміну обраного відносно них запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування свого клопотання обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що в умовах СІЗО він утримується з 10 червня 2017 року, коли слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в ході судового розгляду неодноразово був продовжений. Кожного разу, при вирішенні питання доцільності продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, прокурором не було надано жодного доказу того, що в разі застосування до нього альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він матиме намір вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Просить врахувати ті обставини, що він приймав безпосередню участь в зоні АТО, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, наявність постійного місця проживання, відсутність перебування на обліку в наркологічному або психоневрологічному диспансері, відсутність судимостей, отримання щомісячної пенсії, наявність 3-ої групи інвалідності та статусу «Інваліда війни». У зв`язку із наявністю в нього тяжких хвороб, він не має можливості в умовах СІЗО здійснювати необхідне лікування. Він не має наміру переховуватись від суду, а тому його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена за допомогою більш м`якого запобіжного заходу у вигляд цілодобового домашнього арешту. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини просив задовольнити клопотання.
В обґрунтування свого клопотання обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що в умовах СІЗО він утримується з 09 червня 2017 року, коли слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в ході судового розгляду неодноразово був продовжений. Кожного разу, при вирішенні питання доцільності продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, прокурором не було надано жодного доказу того, що в разі застосування до нього альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він матиме намір вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Просить врахувати ті обставини, що на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка в силу наявності в неї певних захворювань, потребує сторонньої допомоги, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, наявність постійного місця проживання, той факт, що відносно нього вже обирався запобіжний у вигляді домашнього арешту, умови якого протягом 14 днів він не порушував, не має наміру переховуватись від суду, а тому його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена за допомогою більш м`якого запобіжного заходу у вигляд цілодобового домашнього арешту. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини просив задовольнити клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , їх захисники адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_14 в судовому засіданні вказані клопотання підтримали за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просили їх задовольнити.
Прокурор проти задоволення вказаних клопотань заперечував, посилаючись на те, що ризики, якібули підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжні заходи не змінились.

Заслухавши клопотання обвинувачених, з`ясувавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 21.09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною пятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Тобто, із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу відносно обвинуваченого допускається за наявності на те підстав для його зміни, а саме, наявності нових обставин.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Санкція ст. 257 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. У розумінні практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

Отже, тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, а також та обставина, що розгляд кримінального провадження не завершений, дають підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, ухвалами колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2018 року, 01.03.2018 року, 05.04.2018 року, 24.05.2018 року, 19.06.2018 року, 09.08.2018 року, 20.09.2018 року, 14.11.2018 року, 08.01.2019 року, 05.03.2019 року, 24.04.2019 року, 05.06.2019 року, 23.07.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотань як захисників, так і обвинувачених про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, які були заявлені з аналогічних підстав, наявність будь-яких нових обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу, колегією судді не встановлено.

Дані, які характеризують обвинувачених, їх сімейний, матеріальний стан, стан здоров`я, враховувались при продовженні відносно них запобіжного заходу, а тому не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу. При цьому, посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на наявність необхідності догляду за близьким родичем, не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки даний факт не спростовує наявність ризиків, визначених при обранні та продовженні запобіжного заходу.

В ході розгляду вказаних клопотань колегією суддів встановлено, що виключних обставин для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених немає, оскільки даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у клопотаннях не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені обвинуваченими обставини в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати виключною підставою для зміни їм запобіжного заходу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу не достатньо обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну відносно ньогозапобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну відносно ньогозапобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3