"15" липня 2019 р. Справа № 363/4763/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників . ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000084 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0000084 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається.

Захисники обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, оскільки даний акт не відповідає вимогам ст.91, 291 КПК України. Зазначили, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин, що суттєво впливає на встановлення істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали клопотання захисників.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен мітити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження за ч.3 ст.362 КК України прокурором не встановлені, формулювання обвинувачення в цілому викладено поверхово, не конкретно і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог статті 91 КПК України, а саме не вказано за яких саме фактичних обставин вчинено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не містить час, місце та спосіб його вчинення, а саме коли, де та в який спосіб було передано скопійовану ОСОБА_7 інформацію ОСОБА_6 для подальшої передачі ОСОБА_8 , таким чином призвівши до витоку такої інформації, що є порушенням права останніх на справедливий судовий розгляд.

З аналізу даної норми вбачається, що обвинувальний акт повинен містити три складових, із дослідженого обвинувального акту вбачається, що такі складові, у розумінні п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у повному обсязі, відсутні. Фактичні обставини кримінального правопорушення взагалі прокурором не встановлені.

Окрім цього, суд вважає, що вирази «досудовим розслідуванням встановлено» та «обвинувачується» під час формулювання обвинувачення не можуть вважатися рівнозначними і свідчить про невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Зазначені вище та встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, які унеможливлюють належне проведення судового розгляду.

Наведений істотний недолік обвинувального акту перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, оскільки незрозумілість обвинувачення перешкоджає суду визначити межі судового розгляду (ст. 337 КПК України), а обвинуваченим реалізувати своє право на захист (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України).

Суд враховує, що прокурор під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України має право змінити обвинувачення. Разом з тим, підставою для зміни прокурором обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України є встановлення нових фактичних обставин, тоді як законодавець визначив обов`язком суду перевірку форми та змісту обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України саме на стадії підготовчого судового засідання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду

З огляду на викладене, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, може призвести до порушення прав обвинувачених на справедливий суд, гарантованогоґ ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, клопотання захисників підлягає задоволенню, а обвинувальний акт - поверненню прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Круючись ст.ст.291, 314-317, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000084 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 18 липня 2019 року о 09 годині 30 хвилин.

Головуючий ОСОБА_1