Дата документу 07.10.2019 Справа № 337/4847/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/4847/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/906/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська ВК (№101),

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 7 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисково, Горьковської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

24.05.2017 року ОСОБА_9 був засуджений Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин. Вирок суду набрав законної сили, та 27.07.2017 року ОСОБА_9 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, та був зобов`язаний сумлінно ставитися до праці, працювати на встановленому об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до Хортицького сектору пробації, повідомляти про зміну місця проживання, з`являтися до сектору пробації у встановлені дні на реєстрацію та не виїжджати без дозволу інспекції за межі України, також було роз`яснено, що в разі ухилення від відбування покарання він буде притягнений до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_10 було видано направлення до КП «Титан», згідно якого останній повинен був 01.08.2017 року приступити до відпрацювання 240 годин громадських робіт. Після чого ОСОБА_9 , ігноруючи письмові попередження про порушення порядку та умов відбування покарання, до відбування покарання не приступив. Також 11.09.2017 року ОСОБА_10 повторно було видано направлення до КП «Титан», згідно якого останній повинен був 13.09.2017 року приступити до відпрацювання. 14.08.2018 року ОСОБА_10 знову було видано направлення до КП «Титан», згідно якого останній повинен був 20.08.2018 року приступити до відпрацювання громадських робіт. ОСОБА_9 ігноруючи письмові попередження про порушення порядку та умов відбування покарання, до відбування покарання не приступив.
ОСОБА_9 , порушуючи порядок відбування призначеного покарання, маючи умисел на ухилення від громадських робіт, достовірно знаючи та будучи належним чином повідомлений про необхідність його відбуття, з 01.08.2017 року по 02.10.2018 року до відбуття покарання у виді громадських робіт не приступив, тобто безпричинно протягом тривалого періоду часу на роботу до КП «Титан» не вийшов, про причину своєї неявки не попередив, та довідок, які б засвідчували поважну причину невиконання, не надав, тим самим ухилився від призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 лютого 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
Відповідно до ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2017 року, у вигляді 15 днів арешту, і остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття, покарання у вигляді 3 (трьох) місяців 15(п`ятнадцять) днів арешту.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_7 .

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання, вважає призначене покарання суворим.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про визнання ним провини та наявність щиросердного каяття, просить пом`якшити призначене покарання, призначене Хортицьким районним судом.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її.
Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив пом`якшити призначене покарання.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги обвинуваченого та вказав про законність і обґрунтованість вироку суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Впродовж судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим місцевий суд зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, правильність кваліфікації дій обвинувачених в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги, тобто в частині призначення обвинуваченому покарання.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону, що спростовує доводи обвинуваченого про наявність обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, при обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, сприяв встановленню істини по справі, був засуджений, але від виконання вироку суду ухиляється, на момент розгляду справи у наркологічному диспансері і психіатричній лікарні на обліку не перебуває, офіційно не працевлаштований.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставину, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, яке є майже мінімальним за санкцією інкримінованого обвинуваченому злочину.

Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із пред`явленим обвинуваченням щодо ухилення від відбування призначеного покараннязасвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займався, не має стійких соціальний зв`язків, відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення саме такого розміру остаточного покарання.

При цьому, колегія судів звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи покарання у мінімальній межі, визначеного санкцією інкримінованого злочину, визначив у відповідності до ст. 71 КК України остаточне покарання майже у мінімальній межі.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обставини щодо визнання ним вини у скоєного та наявності щиросердного каяття, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, то на думку колегії суддів наведені обставини слід віднести на користь призначеного судом покарання у виді арешту, який є альтернативним за санкцією ч.2 ст. 389 КК України.

За таких обставин та з урахуванням відсутності обґрунтованої аргументації обвинуваченого для пом`якшення призначеного покарання, апеляційний суд не знаходить підстав для зменшення призначеного покарання, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 лютого 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4