Провадження № 1-кс/592/7690/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника особи яка подала скаргу ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУ НП у Сумській області про закриття кримінального провадження № 0006965 від 23.12.2015 р.,

встановив:

02.09.2019 до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0006965, яке внесене до ЄРДР 23.12.2015.

Скарга мотивована тим, що постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 13.08.2017 закрите кримінальне провадження №0006965 від 23.12.2015 за ч. 1 ст. 197-1 КК України. Складаючи оскаржувану постанову слідчий ОСОБА_6 виходив з того, що 23.12.2015р. до чергової частини Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області надійшла ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми про те, що невстановлена особа самовільно зайнята земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_4 , чим завдала шкоди її законному власнику (ЖЕО №5511 від 23.12.2015).

В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Сумської міської ради від 24.12.2008р. за №2269-МР ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (дорізка до існуючої) у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка знаходиться навпроти буд. АДРЕСА_2 , та являється її прибудинковою територією.

Рішенням Сумської міської ради від 03.06.2015р. №4446-МР ОСОБА_4 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із розташуванням дитячого майданчика на даній території та численними скаргами мешканців.

Рішенням Сумської міської ради від 24.12.2008р. року за №2269-МР ОСОБА_4 надано лише дозвіл на розробку проекту землеустрою, а саму земельну ділянку у власність не передано .

Тобто, ОСОБА_4 не має жодних прав власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться навпроти буд. АДРЕСА_2 .

Під час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_4 не має жодних майнових прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на котрій було зведено дитячий майданчик, тобто жодні майнові права ОСОБА_4 не порушені, тож в діях невстановленої особи не вбачається ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Копія постанови Скаржнику не направлялася і Скаржник ознайомилася із вказаною постановою лише 23.08.2019, що підтверджується відповідною позначкою на постанові. У кримінальному провадженні № 0006965 від 23.12.2015 за ст. 197-1 КК України щодо самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Скаржника було визнано потерпілою.

Скаржник вважає, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведене неповно, що вплинуло на правильність висновків, викладених в оскаржуваній постанові, яка складена передчасно та помилково.

Просить поновити строк на подання скарги на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 13.08.2017 про закриття кримінального провадження №0006965 від 23.12.2015 та скасувати постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 13.08.2017 про закриття кримінального провадження №0006965 від 23.12.2015.

Ухвалою слідчого судді від 03.09.2019 відкрито провадження за скаргою та призначено до розгляду на 06.09.2019.

У судовому засіданні представник особи яка подала скаргу ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 скаргу з наведених у ній підстав підтримав і просив задовольнити.

У судовому засіданні прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, вважаючи постанову слідчого вмотивованою, прийнятою відповідно до вимог КПК України.

Витребувані з Сумського ВП ГУНП в Сумській області матеріали кримінального провадження № 0006965 від 23.12.2015 слідчому судді для огляду надані не були.

Заслухавши пояснення представника особи, яка звернулась зі скаргою, прокурора, дослідивши докази по матеріалах скарги, вважаю, що вона є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За приписами ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як зазначає в скарзі ОСОБА_4 23.08.2019 вона отримала копію постанови слідчого від 13.08.2017 про закриття кримінального провадження, в зв`язку із чим просить поновити пропущений строк для подання скарги.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України процесуальний строк повинен бути поновленим за клопотанням зацікавленої сторони, якщо він пропущений з поважних причин.

Матеріалами провадження підтверджуються доводи ОСОБА_4 щодо причин пропуску строку для подання скарги. Слідчий суддя вважає, що строк подання скарги пропущений нею з поважних причин, а тому його слід поновити.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015 (справа № 592/11684/15-к) задоволено скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задоволено частково.
Зобов`язано відповідну відповідальну уповноважену особу (реєстратора) Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУНП в Сумській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_7 про злочин від 14.11.2015, розпочати за цією заявою досудове розслідування за ст. 197-1 КК України (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/54463816).
На підставі вказаної ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015, 23.12.2015 внесено відомості до ЄРДР за № 0006965 та розпочато досудове розслідування.
В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 є заявником, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України має право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 13.08.2017 закрите кримінальне провадження №0006965 від 23.12.2015 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого 1 ст. 197 КК України (а.с. 7,8).
Вказана постанова була вмотивована тим, що Рішенням Сумської міської ради від 03.06.2015 №4446-МР ОСОБА_4 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із розташуванням дитячого майданчика на даній території та численними скаргами мешканців.

ОСОБА_4 не має жодних прав власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться навпроти буд. АДРЕСА_2 , тобто жодні майнові права ОСОБА_4 не порушені, тож в діях невстановленої особи не вбачається ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України.

Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчим не дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Слідчий посилається на Рішення Сумської міської ради від 03.06.2015 №4446-МР, яким відмовлено ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але згідно постанови від 15.08.2015 Зарічного районного суду м. Суми (справа № 591/5223/15-а) позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано протиправним та скасовано Рішення Сумської міської ради від 03.06.2015 №4446-МР (а.с.10, 11).

Також, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 197 ч. 1 КК України, в той час як досудове розслідування здійснювалось за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження старший слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.

Пунктом 2.1.6. Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом МВС України «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України» від 09.08.2012 року № 686 визначено, що основним завданням слідчого відділу, серед інших, є обґрунтоване прийняття рішень про зупинення досудового розслідування або закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 ч.1 встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінального провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 9, 284 КПК України).

У відповідності з вимогами п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Поновити ОСОБА_4 строк на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУ НП у Сумській області про закриття кримінального провадження № 0006965 від 23.12.2015 р. задовольнити.

Постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 13.08.2017 про закриття кримінального провадження № 0006965 від 23.12.2015 за ч. 1 ст. 197 КК України - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1