Справа № 487/6501/18
Провадження № 1-кп/487/297/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.07.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

04.07.2014 року Ольшанським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

26.06.2014 року Дніпропетровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання із іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4
зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

інший учасник судового провадження зі сторони обвинувачення потерпіла ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 134, 135 КПК України, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, просила розглянути справу за її відсутності, претензій матеріального і морального характеру немає

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

10.09.2018 року приблизно о 19:30 годин ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «Пески», розташованого за адресою: м. Миколаїв вул. Георгія Гонгадзе, 26, побачив ОСОБА_7 , який знаходився в нетверезвому стані.

Після чого, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та почав допомагати підвестися з підлоги, після чого побачив на шиї останнього золотий ланцюжок вагою 65,13 г, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів ОСОБА_3 , скориставшись безпораднім станом ОСОБА_7 , посадив останнього біля магазину «Пески» і зняв через шию ОСОБА_7 золотий ланцюжок.

Після чого, утримуючи викраде майно при собі, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме заклав до ломбарду «Гроші Тут», розташованого за адресою: м. Миколаїв пр. Центральний, 21.

Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілої ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 71056,83 грн.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинено повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав та визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні, проте не згоден із кваліфікуючою ознакою повторність, а також пояснив, що 10.09.2018 року вчечері він прогулювався із своєю дівчиною, біля магазину «Пески» зустріли нетверезого чоловіка, якому було погано та вони посадили йому на лавку. Потім чоловік попросив довести його до магазину, на що він погодився, довів чоловіка до магазину, потім допоміг вийти з магазину та знову посадив на лавку. Після чого зняв з шиї чоловіка золотий ланцюжок та пішов. В подальшому здав ланцюжок в ломбард, гроші витратив на свої потреби.

У вчиненні злочину щиро розкаявся, шкода відшкодована в повному обсязі.
Такі показання обвинуваченогоОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність їхньої позиції.
А за такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.
Що стосується кваліфікації дій ОСОБА_3 за ознакою вчинено повторно, суд приходить до наступного:

Згідно зі ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочин проти власності» роз`яснює, що у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутністю інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інший, як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК України.
В розумінні положень статті 186 КК України, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна.
Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що кваліфікуючими ознаками грабіжу є: поєднання з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, погрозою застосування такого насильства, повторність та вчинення за попередньою змовою групою осіб.
Повторність грабіжу, відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України, має місце тоді, коли грабіж вчинений після вчинення злочинів, передбачених статтями 185, 186, 189-191 КК або статтями 187,262 КК України.
Дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України орган досудового розслідування кваліфікуючою ознакою вказує повторність посилаючись на те, що ОСОБА_3 має не зняту та непогашену законом порядку судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 чст. 18, 70 КК УКраїни, яким йому призначене покарання у виді1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання із іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України.

Згідно ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробування не було скасоване з інших причин, передбачених законом.
Відповідно до роз`яснень в п. 9 Постанови Племуму Верзовного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» іспитовий строк обчисляється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2015 року ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, ухвала набрала законної сили.
Стороною обвинувачення доказів на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_3 злочину не надано.
За наведених обставин кваліфікуюча ознака повторність підлягає виключенню з обвинувачення.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України - як відкрите викраденні чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесено законом, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше неодноразово судимий, на обліку в МОПЛ і ОНД не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 є покарання у вигляді позбавлення волі.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, яке є достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ: ноутбук марки «DELL», навушники «ERGO» і «VINGA», електрична машинка для стрижки волосся «Panasonik», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1