Унікальний номер справи 333/5074/19
Номер провадження 1-кп/333/631/19
У Х В А Л А

м. Запоріжжя 13 листопада 2019 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 11 квітня 2019 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;

В с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 22 серпня 2019 р. приблизно о 23 год. 20 хв., знаходячись поблизу вокзалу «Запоріжжя-1» на проспекті Соборному у м. Запоріжжі, він відкрито, повторно викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «Leagoo» вартістю 3 800 грн., тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2019 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою суду від 9 жовтня 2019 р. строк дії запобіжного заходу продовжено по 8 грудня 2019 р. включно.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати не надається можливим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України судом на обговорення сторін кримінального провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурором заявлено усне клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ризики, які враховувались раніше судом не змінилися та не зменшились, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_7 заперечує проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не надано письмового клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу; ризики, вказані прокурором, припинили існування.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, просить суд змінити відносно нього запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Вказаний висновок суду ґрунтується наступним.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.4 ст. 176 ч.4 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, обґрунтовано підозрюється у вчинені в період іспитового строку тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Суд не вбачає підстав для скасування, зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, оскільки обставини, які враховувались раніше судом при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, ризики не зменшились.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є повнолітнім, працездатним, не працює, має постійне місце проживання, у шлюбі не перебуває, дітей не має, а також покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, свідчать про високий ступінь ризику переховуватися від суду та не гарантують запобіганню встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При цьому суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду. Суд також не приймає до уваги заперечення сторони захисту про те, що прокурором не надано письмового клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, що є підставою для відмови у задоволенні такого усного клопотання, оскільки за змістом ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку незалежно від наявності клопотання прокурора.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 12 січня 2020 р. включно.

Керуючись ст. 177-178, 183, 331 КПК України, суд

У х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовжити до 12 січня 2020 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1