Справа № 760/6312/19
Провадження1-кс/910/601/19
У Х В А Л А
іменем України

16 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України,

ВСТАНОВИЛА:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.01.2019.
Зазначена скарга була подана до Солом`янського районного суду м. Києва 01.03.2019, а ухвалою слідчого судді від 23.09.2019 передана на розгляд Вищому антикорупційному суду.
Скарга обґрунтовується тим, що 12 січня 2019 року ОСОБА_3 направив до депутата Верховної ради України ОСОБА_4 звернення №3, в якому повідомляв про кримінальні правопорушення передбачені ст. 364, 375, 382 КК України. Зазначене звернення було направлене депутатом до НАБУ. Однак з листа НАБУ від 07.02.2019 № 111-188/4330 ОСОБА_3 стало відомо про те, що в порушення ч. 1 ст. 214 КПК України, відомості за його зверненням не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Директора НАБУ про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України та зобов`язати останнього виконати зазначені вимоги КПК України при отриманні повідомлення про кримінальне правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.09.2019 відкрите провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність директора НАБУ та призначено її до розгляду на 30 вересня 2019 року. В судове засідання 30.09.2019, та в наступні судові засідання 07.10.2019 та 16.10.2019 скаржник не з`явився, про час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

В прохальній частині скарги ОСОБА_3 просить провести судове засідання у режимі відеоконференції на базі Львівського апеляційного суду. Це прохання адресоване слідчому судді Солом`янського районного суду, клопотання ж до Вищого антикорупційного суду про розгляд справи в режимі відеоконференції від скаржника не надходило. Однак зважаючи на те, що скарга разом з матеріалами була передана до Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути це клопотання.
Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються … в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Стаття 336 КПК України визначає порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження. Згідно із цією нормою судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі:
1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;
2) необхідності забезпечення безпеки осіб;
3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого;
4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження;
5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
В обґрунтування заявленого в скарзі клопотання про розгляд матеріалів скарги в режимі відео конференції ОСОБА_3 зазначає лише про відсутність у нього можливості за майновим станом брати участь у судовому розгляді. Однак скаржник не обґрунтував належним чином слідчому судді Вищого антикорупційного суду наявність визначених ст. 336 КПК України підстав для розгляду скарги в режимі відео конференції. А тому таке клопотання визнається необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Крім того, скаржник не з`явився на жодне із призначених слідчим суддею судових засідань, клопотання про розгляд матеріалів скарги без його участі не подав. Це розцінюється слідчим суддею як прояв незацікавленості скаржника у результатах розгляду його скарги та може свідчити про неактуальність для скаржника такого розгляду.
За таких умов, з урахуванням процесуально обмеженого строку розгляду скарг на дії чи бездіяльність органу досудового розслідування, а також зважаючи на те, що скарга ОСОБА_3 була подана до Солом`янського районного суду ще в березні 2019 року, з метою недопущення порушення розумних строків розгляду скарги у Вищому антикорупційному суді, слідчий суддя вважає за необхідне розглядати скаргу за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення … зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як свідчить зміст доданого ОСОБА_3 до скарги звернення №3 від 12.01.2019, воно було адресоване Депутату Верховної ради України ОСОБА_4 . Із змісту цього звернення слідує, що ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_4 «для реалізації депутатом Верховної ради України своїх обов?язків та прав для захисту та відновлення охоронюваних законом прав ОСОБА_3 », також просив «наведене звернення розглядати також як звернення по парламентське реагування на порушення конституційних прав, прав людини, факти порушення законності», просив «вчинити дії, встановлені Консьтитуцією України, законом України «про статус народного депутата України», Законом України «Про звернення громадян» та іншим законодавством». Отже за своїм змістом зазначене звернення №3 від 12.01.2019 є зверненням до народного депутата України із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів та повідомлення про порушення чинного законодавства.

ОСОБА_3 не додав до скарги доказів того, що він сам безпосередньо звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою/повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а отже має статус заявника. Не містять матеріали скарги також доказів того, що разом зі зверненням до народного депутата України ОСОБА_3 додавалася така заява, адресована НАБУ та яка була перенаправлена депутатом до НАБУ. Як відсутня і заява про вчинення злочину від депутата, яка була б адресована НАБУ та містила б посилання на звернення ОСОБА_3 № 3 від 12.01.2019.

При цьому лист Національного антикорупційного бюро України від 07.02.2019 № 111-188/4330 не може вважатися доказом отримання саме заяви про вчинення кримінального правопорушення, як те передбачено ст. 214 КПК України, оскільки в ньому йдеться про розгляд звернення народного депутата України ОСОБА_4 , а матеріали скарги не містять тексту цього звернення.

Зі змісту ж звернення ОСОБА_3 №3 від 12.01.2019, доданого до скарги, неможливо зробити висновок, що воно є заявою про вчинення злочину. Так, це звернення не містить даних про його направлення (подання) слідчому, прокурору у порядку, визначеному ст. 214 КПК України, не містить в прохальній частині вимоги до слідчого про внесення відповідних відомостей до ЄРДР, або ж посилання на початок досудового розслідування за фактами, які викладені у цьому зверненні та норми КПК України, які врегульовують відповідний порядок (в т.ч. ст. 214 КПК України).

За таких умов скаржник ОСОБА_3 не надав слідчому судді переконливих доказів, які б свідчили, що він безпосередньо звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення кримінального правопорушення у порядку, визначеному ст. 214 КПК України та за такою заявою уповноваженими особами НАБУ не були внесені відомості до ЄРДР, чим допустили відповідну бездіяльність. Отже, ОСОБА_3 в цьому випадку не доведено порушення такою бездіяльністю його процесуальних прав, як заявника.

Також безпідставними є вимоги скарги про скасування рішення Директора НАБУ, оскільки такі повноваження слідчого судді не передбачені КПК України та суперечать статті 307 цього кодексу.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПО С Т А Н О В И ЛА:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1