ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/484/19 Номер провадження 11-кп/814/893/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника ПВК № 64 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець, Чернівецької області, українця, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.03.2016 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.09.2016 року штраф замінено на 50 год. громадських робіт, засудженого вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02.08.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців 5 днів,

відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд послався на наявність лише формально-юридичних, проте відсутність в повному обсязі фактичних підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , вказавши, що наявність заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці свідчить про те, що засуджений дотримувався вимог порядку відбування покарання у вигляді позбавлення волі, стає на шлях виправлення, а не довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання щодо його умовно-дострокового звільнення.
Посилається на суб`єктивність думки прокурора про передчасність застосування щодо нього ч. 2 ст. 81 КК України та невідповідність її чинному законодавству.
Рішення суду вважає необгрунтованим, дискримінуючим, що суперечить чинному законодавству.
Просить звернути увагу на характеристику від 01.02.2019, відповідно до якої він за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі ст. 81 КК України може бути звільнений умовно-достроково.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу. Прокурор заперечував проти її задоволення та вважав рішення суду законним та вмотивованим.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, необхідно враховувати поведінку, ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 від 01.02.2019 та довідки про заохочення та стягнення вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.10.2017 року, під час утримання в УВП № 23 м. Полтава характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 20.12.2017 відбуває покарання в ПВК № 64, де має 1 стягнення від 15.01.2018 та 2 заохочення від 16.09.2018, 17.12.2018. Під впливом проведених профілактичних виховних заходів змінив свою поведінку на кращу. Стягнення погашено в установленому законом порядку. На даний час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу. До праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм та охайного зовнішнього вигляду. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", отримав професію "Слюсар з механоскладальних робіт" в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Приймає участь у реалізації програм диференційованого впливу "Підготовка до звільнення". Виховні заходи, які проводяться в установі, відвідує, робить для себе вірні висновки, за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, відповідно до характеристики на засудженого від 01.11.2018, станом на 19.10.2018 засуджений стає на шлях виправлення, заходи виховного характеру відвідує, робить для себе належні висновки, не працевлаштований на виробництві установи у зв`язку з відсутністю вільних робочих місць. А згідно характеристики від 16.05.2018 засуджений взагалі характеризується, як особа, яка не стала на шлях виправлення та потребує додаткового контролю за своєю поведінкою.

З наведеного вбачається, що в поведінці засудженого ОСОБА_7 дійсно відбуваються позитивні зміни, на що вказав суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що такі зміни відбулися в короткий проміжок часу перед зверненням установи до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, у зв`язку з чим неможливо стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 дійсно своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Характеризуючи матеріали та відомості про особу засудженого ОСОБА_7 дають підстави стверджувати, що останній тільки стає на шлях виправлення, а отже підстав для звільнення останнього від відбування покарання, відповідно до положень ст. 81 КПК України, не вбачається.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3