Справа № 191/632/19
Провадження № 1-в/191/189/19
У Х В А Л А
іменем України

07 жовтня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника Синельниківської ВК № 94 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, просить суд застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України, оскільки ним вже відбуто 3/4 частини призначеного строку покарання.

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити. Захисник підтримав клопотання засудженого та просив його задовольнити.

Представник адміністрації СВК №94 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, з тих підстав, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 вважав, що немає підстав для його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника адміністрації СВК №94, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, а також копії матеріалів що підтверджують накладення стягнень на ОСОБА_5 приходить до наступного висновку.

Відповідно до довідки за особою справою № 60-Ф-17, судом встановлено, що ОСОБА_5 підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю 3/4 строку з 16.01.2019 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній до Синельниківської ВК №94 прибув 15.02.2017 року. На теперішній час засуджений працевлаштований різноробочим на дільниці ЗАЗ, але систематично не з`являється на робочому місці без поважних причин. За час відбування покарання характеризується негативно, має 8 стягнень та 1 заохочення, яке надавалось йому з метою стимулювання правослухняної поведінки. Не завжди дотримується норм які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарання. Відносини в колективі засуджених відділення будує з різною категорією засуджених, авторитетом серед них не користується. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарання ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).
Також, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладені обставини, врахувавши дані засудженого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за тяжкі умисні злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив злочин проти власності, за який на даний час відбуває покарання, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ст. 81 КК України для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки, останній на момент розгляду судом питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення своє виправлення не довів.

У відповідності до ч. 7 ст. 539 КПК України, - у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1