УХВАЛА
Справа № 503/538/15-к

Номер провадження:1-кп/521/1055/19

29 липня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому розгляді кримінального провадження № 503/538/15-к відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Загнітків Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з недодержанням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду міста Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом немає, однак обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме: вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Пунктом 2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вимогами ч.1 ст.91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Разом з цим, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить формулювання обвинувачення, яке є неконкретним, що є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, у обвинувальному акті фактично викладено зміст повідомленої ОСОБА_6 підозри, що свідчить про те, що обвинувачення йому фактично не висунуто.

Крім того, викладені у обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення містять істотні відмінності.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що прокурором встановлено вчинення низки злочинних дій, направлених на відмову від несення обов`язкової військової служби: спочатку невибуття із особовим складом військової частини польова пошта НОМЕР_1 у нове місце дислокації, потім відкрита письмова відмова від несення обов`язків військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , вчинена ним 22.09.2014 року та 29.09.2014 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований в АДРЕСА_2 , а потім нез`явлення у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що свідчило про остаточне одностороннє припинення ним виконання обов`язку з несення військової служби.

Також, долученими до матеріалів кримінального провадження доказами підтверджується написання ОСОБА_6 пояснення на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснень від 22.09.2014 року про небажання проходити військову службу в зоні проведення АТО, а також написання на ім`я Начальника Кодимського РВК рапорту від 29.09.2014 року про відмову від проходження військової служби в зоні проведення АТО та бажання проходити військову службу на території Одеської області та АДРЕСА_1 .

С огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314 -315 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт та додані до нього матеріали у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.409 КК України, повернути прокурору у зв`язку із невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7