Справа № 206/4791/19
Провадження № 1-кс/206/1106/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2019 місто Дніпро
Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 26.12.2018 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 2 роки,
якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
28.08.2019 слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даним клопотанням.
Відповідно до клопотання слідчого, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без покладення обов`язків відносно ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, маючи не зняті та непогашені в встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий умисний злочин. Так, 04.05.2019, приблизно о 01 годині 30 хвилин (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 знаходився у приміщенні закладу «Національна лотерея» за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, 2, де також знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у цей час, сидячи кожен за окремим столом, користувались мережею «Інтернет» та перемовлялись між собою, використовуючи нецензурну лексику. Під час таких перемовин, ОСОБА_4 , який стояв між столами, перед ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сприйнявши нецензурні висловлювання ОСОБА_7 на свою адресу, звернувся до нього з претензією та між ними зав`язалась розмова на підвищених тонах, що викликало у ОСОБА_4 неприязнь до ОСОБА_7 .Перебуваючи у вищевказаному місці та у вищевказаний час, у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи який ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, розуміючи протиправний характер своїх дій, різко наблизився до ОСОБА_7 , який піднімався зі стільця, та стоячи обличчям до нього, наніс один прямий удар правою рукою, стиснутою у кулак, у нижню частину обличчя ОСОБА_7 зліва. Після цього, вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник. Умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи: праворуч в проекції 6-го зубу нижньої щелепи, ліворуч в проекції кута, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2391е від 29.07.2019 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад 3 тижні (більш, як 21 день). Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Окрім того, під час досудового розслідування, було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик переховування від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, про що свідчить, на думку слідчого, обізнаність підозрюваного про тяжкість покарання (до трьох років позбавлення волі), яке загрожує останньому, у разі визнання його винним, те, що підозрюваний, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, у нього не має потреби доглядати за своїми батьками, останньому відомо місце проживання та анкетні данні потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні та підозрюваний, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин в період встановленого судом іспитового строку.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, зазначила про наявність обґрунтованої підозри, та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 підозру вважав обґрунтованою, однак з ризиками не погоджувався, оскільки він ніколи не переховувався від слідства та прокуратури, на виклики завжди приходив вчасно, на свідків та потерпілого впливати не буде, оскільки не бачить в цьому сенсу.
Вислухавши доводи та пояснення прокурора та підозрюваного, вивчивши та дослідивши подане клопотання та письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
27.08.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 отримав 27.08.2019 о 12 год. 30 хв.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Клопотання та додані матеріали, надані слідчим та прокурором, доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що підтверджується наступними дослідженими копіями документів, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 04.05.2019 за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, 2; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи № 2391е від 29.07.2019, та іншими матеріалами в їх сукупності.
ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».
Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
У рішенні у справі «Лабіта проти Італії» (2000 р.) ЄСПЛ зазначив, що небезпека чинення тиску на свідків та ризик фальсифікації доказів могли виступати юридичними підставами обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що зазначені підстави справді існували.
Так, клопотання та матеріали, надані слідчим, не містять доказів, які би обґрунтовували необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час без покладення обов`язків, а саме: слідчий формально зазначивши в клопотанні про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано не довів про наявність достатніх підстав вважати, що дійсно існує хоча б один із зазначених слідчим ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і не навів належних доказів, які обґрунтовують існування таких ризиків, оскільки ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування ризику - переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Інших обґрунтувань або доказів на існування даного ризику слідчому судді не надано.
Також, жодним доказом не доведено, що підозрюваний впливав на свідків або потерпілого, чи намагається здійснити такий вплив та більш того, у клопотанні слідчого, в супереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, відсутнє будь-яке посилання на існування обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризику впливу підозрюваного на потерпілого, не зазначено на кого саме зі свідків він може здійснити вплив, що з урахуванням відсутності вимоги слідчого щодо встановлення при застосуванні запобіжного заходу відповідних обмежень утримання спілкування зі свідками та потерпілим, вказує, що наявність такого ризику і для органів досудового розслідування є малоймовірною.
Окрім цього, не доведено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки виклад обставин, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність цього ризику суперечать долученим до клопотання документам, адже підозрюваний не вчиняв умисного корисливого злочину в період встановленого судом іспитового строку, так як злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України не є корисливим.
До того ж, доводи прокурора, що у відношенні ОСОБА_4 є інше кримінальне провадження об`єктивно не підтверджено, оскільки не має відповідних доказів на підтвердження цієї обставини.
Крім цього, досудове слідства триває з 04.05.2019 р. і жодних доказів про неявку підозрюваного на виклики слідчого, вчинення ним тиску на потерпілого, свідків чи намір вчинити інший злочин в судовому засіданні не встановлено. Вказане свідчить про те, що підозрюваний належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку, слідчого судді, ризикам, зазначеним у клопотанні не можливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без покладення будь-яких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями самостійно визначати для підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки таким чином він вийде за межі клопотання, що буде в свою чергу суперечити принципу диспозитивності.
Враховуючи, що прокурор в судовому засіданні довів лише наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, але не довела обставини, передбачені п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, але вважає можливим на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 371-372 КПК України,
У задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1