ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2973/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1037/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ст. 380 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 1 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про роз`яснення ухвали цього суду від 28 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 подали скаргу на рішення прокурора начальника першого відділу управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП ОСОБА_11 від 14 травня 2018 року про залучення до конфіденційного співробітництва під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, громадянина ОСОБА_12 в кримінальному провадженні № 0000814, а також просили скасувати зазначену постанову.
Вказану скаргу було розглянуто Запорізьким районним судом Запорізької області в судовому засіданні 28 листопада 2018 року та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

Після цього, 14 березня 2019 року обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про роз`яснення зазначеної ухвали суду, в якій послався на те, що приймаючи своє рішення від 28 листопада 2018 року, Запорізький районний суд Запорізької області послався лише на положення ч. 4 та ч. 6 ст. 246 КПК України і не звернув увагу та в своєму рішенні не вказав мотиви та причини, на підставі яких суд при вирішенні скарги відкинув положення ст. 36, ст. 275, ч. 1 та ч. 3 ст. 517 КПК України; положення п. 4.12.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого Наказом Голови служби безпеки України № 440 від 12 серпня 2005 року; положення п. 3.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом № 114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16 листопада 2012 року. Просив роз`яснити підстави та мотиви прийняття ухвали про відмову у задоволенні скарги сторони захисту шляхом поставлення суду низки питань.
Оскаржуваною ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 1 квітня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви про роз`яснення ухвали суду від 28 листопада 2018 року.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 у своїй заяві фактично висловлює незгоду з прийнятим рішенням та просить роз`яснити судове рішення шляхом надання відповіді на низку запитань, що не передбачено діючим КПК України, а тому підстави для роз`яснення судового рішення відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 380 КПК України не розглянув заяву про роз`яснення судового рішення протягом 10 днів з повідомленням учасників судового провадження та особи, яка звернулась із такою заявою, чим порушив право особи на захист.

Також зазначає, що мотивувальна частина ухвали суду про відмову у роз`ясненні судового рішення не містить посилань на будь-яку норму КПК України, а стаття 380 КПК України, на яку посилається суд, в дійсності не містить викладених в ухвалі тверджень.

Вважає, що в даному випадку суд першої інстанції довільно, на свій розсуд розтлумачив положення статті 380 КПК України, що не відноситься до повноважень суду.

Також зазначає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував, з яких підстав він відкидає положення ч. 4 та ч. 6 ст. 246 КПК України і не звернув увагу та в своєму рішенні не вказав мотиви та причини, на підставі яких суд при вирішенні скарги відкинув положення ст. 36, ст. 275, ч. 1 та ч. 3 ст. 517 КПК України; положення п. 4.12.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого Наказом Голови служби безпеки України № 440 від 12 серпня 2005 року; положення п. 3.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом № 114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16 листопада 2012 року.
Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції від 28 листопада 2018 року, яким обвинуваченому було відмовлено у задоволенні клопотання цілком зрозумілим, а поданням заяви про роз`яснення цього рішення та апеляційної скарги на ухвалу про відмову у його роз`ясненні обвинувачений фактично висловлює незгоду із рішенням, але такі доводи у відповідності до вимог кримінального процесуального закону можуть бути включені ним до апеляційної скарги на вирок суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Отже за змістом вказаної норми закону, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, які будуть здійснювати його виконання.

Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.
Вказана норма закону передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.
При цьому, належить врахувати те, що зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є достатнім для сприйняття та таким, що не припускає варіантності свого тлумачення.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності, визначеності та можливості його виконання. Роз`яснюючи судове рішення, суд не вправі змінювати його зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні.
У своїй заяві про роз`яснення судового рішення, так само, як і в апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_9 не вказує, в чому полягає незрозумілість ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, та не посилається на конкретні обставини, а по суті заперечує законність судового рішення. Жодного посилання на незрозумілість термінів або використаних в ухвалі понять обвинуваченим не викладено.
Отже, ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 1 квітня 2019 року є зрозумілою, висновки суду, викладені у резолютивній частині ухвали, не викликають неоднозначного (множинного) тлумачення, а мотиви прийняття судового рішення (до чого зводяться доводи заяви обвинуваченого про роз`яснення судового рішення та доводи його апеляційної скарги) не підлягають роз`ясненню в порядку ст. 380 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції довільно розтлумачив положення ст. 380 КПК України, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як вказана позиція обвинуваченого є лише припущенням та його суб`єктивним відношенням до цього, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вдавався до якогось звуженого чи розширеного тлумачення вказаної норми, а лише розкрив її зміст в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення судом першої інстанції десятиденного строку, протягом якого суд має розглянути заяву про роз`яснення судового рішення, проте вказане порушення не впливає на суть прийнятого судом першої інстанції рішення та правильність його висновків, і не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України, що тягне за собою скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 1 квітня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 380 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 1 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про роз`яснення ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 Дата документу Справа № 317/2973/18