ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1621/18 Номер провадження 11-кп/814/965/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Судді ОСОБА_2 до ухвали колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року
у провадженні № 11-кп/814/965/19 (справа № 554/1621/18)
09 серпня 2019 року м. Полтава
Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 4 червня 2019 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна вища, не працюючого, розлученого, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_4 , 1934 року народження, військовозобов`язаного, не судимого

визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України.

16 липня 2019 року захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення їй строку на апеляційне оскарження вказаного вироку щодо ОСОБА_3 .

В обґрунтування свого клопотання захисник зазначає, що ОСОБА_3 , отримавши вирок суду 04.06.2019, розірвав договір про надання правової допомоги зі свооїм адвокатом ОСОБА_6 05.06.2019, який здійснював його захист в суді першої інстанції. І лише 09.07.2019 остаточно визначившись, обвинувачений ОСОБА_3 підписав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_5 , якій потрібен був час для ознайомлення з матеріалами, наданим її кліентом по кримінальній справі та безпосередньо з оскаржуваним вироком.

Крім того, зазначає, що обвинувачений хворів (01.04.2019 у ОСОБА_3 стався інфаркт міокарда) та не був обізнаний про строки щодо оскарження вироку суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.08.2019 поновлено захиснику ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження вироку Пирятинського районного суду Полтавської області від 4 червня 2019 року.

З таким рішенням апеляційного суду не погоджуюсь та вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку захиснику ОСОБА_5 слід було відмовити в зв`язку з відсутністю поважних підстав пропуску цього строку.

Згідно ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. При цьому, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто, строк апеляційного оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 4 червня 2019 року Пирятинський районний суд Полтавської області за участю обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ухвалив відносно нього вирок, яким визнав винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначив покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України.

Крім того, в присутності засудженого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 головуючим суддею було оголошено вирок суду, та роз`яснено порядок і строки його оскарження.

Цього ж дня, 4 червня 2019 року копія вказаного вироку була отримана засудженим ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 , про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка ( а.к.п. 100,101 ).

Тому доводи захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не був обізнаний зі строками щодо оскарження вироку суду спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, згідно наявних в матеріалах провадження документах у обвинуваченого ОСОБА_3 інфаркт міокарда стався 01.04.2019 (а.к.п. 77), проте після цього він був присутнім на судовому засіданні призначеному в суді першої інстанції, а саме 4 червня 2019 року, коли був ухвалений вирок суду першої інстанції.

З огляду на викладене, вважаю, що подана захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 апеляційна скарга після значного пропущення процесуального строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції, а порушене ним клопотання про поновлення цього строку із зазначенням підстав для його поновлення є неповажними.

Крім того, при реалізації норм національного процесуального законодавства, яке регламентує порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуються і правові позиції ЄСПЛ сформульовані, зокрема, в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення (принцип res judicata).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вважаю, що ОСОБА_3 було достеменно відомо про строки щодо оскарження вироку суду, стан його здоров`я дозволяв потягом 30 днів з часу ухвалення вироку суду від 04.06.2019 звернутися до іншого захисника для складання апеляційної скарги, адже інфаркт міокарда обвинувачений отримав 01.04.2019 і на останній день подання апеляційної скарги, стан його здоров`я дозволяв йому вжити всіх заходів для складання апеляційної скарги, доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження вироку понад два тижні заявницею вказано не було.

Суддя ОСОБА_2