Справа № 520/5840/19
Провадження № 1-кс/520/6707/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання прокурора, Працівниками відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0004266 від 20.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактами заволодіння невстановленою групою осіб об`єктами нерухомого майна одиноких, безрідних осіб, в тому числі об`єктами категорії відмерлої спадщини.

Установлено, що на території міста Одеси з 2016 року по теперішній час діє організована група осіб по заволодінню квартирами одиноких померлих осіб та квартир, які знаходились в іпотеках банків, а також нежитлових приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, які у подальшому з використанням підроблених документів переоформлюються кінцевим вигодонабувачам.
Зокрема, організована група осіб, використовуючи підроблені документи, у тому числі підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заволоділа трьома об`єктами нерухомості, які раніше перебували у іпотечному обтяжені банківських установ та розташовані за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що особою, фотокартка якої була вклеєна в підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ананівським РВ УМВС України в Одеській області, іпн. НОМЕР_3 .
Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 показав, що дійсно за грошову винагороду від невстановлених осіб виступав фіктивним покупцем та продавцем вищевказаних квартир, використовуючи підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та називаючись та підписуючи документи від його імені. При цьому, ніколи не був за вищевказаними адресами та не платив і не отримував грошових коштів за покупку та продаж зазначених квартир.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві приватної власності:
- житловий будинок загальною площею 17,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);
- земельна ділянка, площею 0,0443 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :33:025:0056 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).
Згідно Державного реєстру Іпотекна вказані об`єкти нерухомості 21.03.2019 накладено іпотечне обтяження в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору позики від 21.03.2019, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали борг у ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 2 530 000 гривень.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 показав, що йому невідомо, що він є власником об`єктів, розташованих за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 179 (будинку та земельної ділянки), за вищевказаною адресою ніколи не був, ОСОБА_7 йому невідомий, договір позики та іпотеки з ним не укладав, грошові кошти не отримував, в іпотеку зазначені об`єкти не передавав, обставини отримання права власності на зазначені об`єкти нерухомості йому невідомі.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що право власності на вищевказані об`єкти нерухомості було противоправно зареєстровано за ОСОБА_5 .
Прокурор просив суд розглянути клопотання за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю у невідкладних (слідчих) розшукових діях. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити його, з викладених підстав. Крім того, прокурор просив суд розглянути клопотання без участі особи, у володінні якого знаходиться вказані об`єкти нерухомого майна з метою забезпечення арешту майна у відповідності.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На теперішній час існує ризик того, що вказані об`єкти нерухомості з метою зміни їх правового статусу, тобто приховування, перетворення, відчуження,можуть бути протиправно переоформлено на третіх осіб або реалізовані добросовісним вигодонабувачам.
Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У даному випадку, вищевказаний об`єкт нерухомості є предметом кримінально протиправних дій, право власності на який є безпосереднім об`єктом правопорушення.
Крім того, щодо вказаного об`єкту нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочинів, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує необхідність у його збереженні, в тому числі з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
У той же час, відповідно до положень частини 1 статті 96-1 Кримінального кодексу України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 96-2 Кримінального кодексу України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави .

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Частина 4 вказаної статі передбачає, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

В даному випадку найтяжчим кримінальним правопорушенням, що розслідується у вказаному провадженні є частина 4 статті 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Таким чином, в даному випадку, є достатні підстави вважати, що за рішенням суду можливе застосування до вищевказаного нерухомого майна спеціальної конфіскації як заходу кримінально-правового характеру.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Таким чином, з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, приховування вищевказаного об`єкту нерухомості, який згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно рахуються за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_3 ,а також з метою забезпечення можливості застосування спеціальної конфіскації, існує необхідність в накладені арешту у кримінальному провадженні на зазначений об`єкт нерухомості для забезпечення унеможливлення переходу майнових прав на зазначений об`єкт до третіх осіб або добросовісних вигодонабувачів.
Вартість майна, на яке належить накласти арешт є спів мірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, адже саме зазначені об`єкти нерухомості є предметом злочинного посягання.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 98, 100, 110, 131, 132, 170-173, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити.
1.Накласти арешт на наступні об`єкти нерухомості:

- житловий будинок загальною площею 17,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);
- земельна ділянка, площею 0,0443 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :33:025:0056 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), які зареєстровані за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_3 із забороною відчуження та здійснення реєстраційних дій.
Ухвала слідчого судді негайно виконується слідчим, яким здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідно ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1