Справа № 698/801/19
Провадження № 1-кс/698/298/19
УХВАЛА
17 жовтня 2019 р. слідчий суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду у селищі Катеринопіль клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту насіння соняшника загальною вагою 44 тони у кримінальному провадженні № 0000044від 30.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України -
ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2019 року слідчим суддею Катеринопільського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 винесено ухвалу у справі № 698/783/19 за клопотанням начальника слідчого відділу Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000044.

Згідно вказаної ухвали накладено арешт на насіння сільськогосподарської культури соняшник загальною вагою 44 тонни, збір якого організований та виконаний ОСОБА_5 01.10.2019 року на земельних ділянках з кадастровими № :02:001:0133 площею 5,7877 га., та №:04:001:0155 площею 26,6328 га, яке зберігається у складському приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 ..

ОСОБА_5 вважає, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України та потребує скасування з огляду на наступне.

Так, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

В тому числі, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості,що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках,передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди,яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом4частини другої статті 170цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.І ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до стаття 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею ст.197-1 КК України, конфіскація чи спеціальна конфіскація за вчинення вказаного злочину не передбачена, цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного вище ОСОБА_5 вважає, що при розгляді клопотання начальника слідчого відділу Катеринопільського ВП Звенигородського ВПГУНП в Черкаській області про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000044 від 30.05.2019, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог Закону та дійшов неправильного висновку у зв`язку із чим задовольнив клопотання про арешт майна.

В судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав з наведених у останньому підстав.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 клопотання підтримав з наведених у останньому підстав. Додатково пояснив, що за наявності розбіжностей у відомостях про земельні ділянки, самовільний захват яких інкримінується його підзахисному не можна стверджувати про обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 197-1 КК. Також вважає, що відсутні підстави для притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності, оскільки останнього вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільний захват земельних ділянок.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання у повному обсязі з мотивів відповідності ухвали слідчого судді вимогам закону. Зокрема, зазначив, що , вилучене насіння соняшника є речовим доказом, який відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. При цьому зазначив, що правовою підставою для накладення арешту було збереження речових доказів.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також слідчий суддя враховує, що під час ухвалення рішення про накладення арешту на насіння соняшника було враховано його відповідність критеріям ст. 98 КПК України та визнано, що останнє обґрунтовано визнано речовим доказом, оскільки його набуто кримінально протиправним шляхом внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна був п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України - збереження речових доказів.

Слідчим суддею перевірялась відповідність арешту зазначеного майна вимогам розумності та співмірності із завданнями кримінального провадження. За наслідками розгляду слідчий суддя прийшов до висновку про наявність публічного інтересу у застосуванні арешту, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

При цьому слідчий суддя визнає, що відповідність первісної кваліфікації кримінального правопорушення, а так само, і обґрунтованість підозри не можуть бути предметом оцінки під час розгляду клопотання про скасування арешту на майно.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність законних підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного згідно ухвали слідчого судді від 09.10.2019 року у справі № 698/783/19 на насіння сільськогосподарської культури соняшник, загальною вагою 44 тони, яке зберігається у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Копію ухвали вручити прокурору захиснику та підозрюваному.

Слідчий суддя ОСОБА_1