Постанова
іменем України
15 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 552/1759/18
провадження № 51-2628 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду Полтавської області

від 21 грудня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК).
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені фактичні обставини
За вироком Київського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року, залишеним без зміни ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково й стягнуто на користь останньогоз ОСОБА_6 28 712,35 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.
Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Як установив суд, 13 липня 2016 року близько 19:40 ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклого словесного конфлікту умисно ударив правим кулаком в обличчя незнайомого йому ОСОБА_9 . Від отриманого удару останній упав на землю обличчям донизу, після чого ОСОБА_6 завдав йому ще декількох ударів правою ногою по тулубу, в тому числі й у ліве плече, внаслідок чого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого просить на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати постановлені щодо засудженого ОСОБА_6 судові рішення та закрити провадження у справі.
На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те,

що в діях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КК, тоді як причинний зв`язок між діями засудженого та тілесними ушкодженнями потерпілого відсутній, а вини засудженого не доведено об`єктивними та беззаперечними доказами у справі. Вказує, що невинуватість ОСОБА_6 підтверджено показаннями свідків, які безпосередньо були присутні на місці події, однак суд їхні показання не взяв до уваги, а натомість обґрунтовував винуватість засудженого показаннями свідків, що не були присутні на місці події, а начебто спостерігали за подією з вікна будинку та є близькими знайомими потерпілого.
Захисник зазначає, що суд не звернув уваги на невідповідність між показаннями потерпілого про характер отриманих ним тілесних ушкоджень, викладеними в заяві «Про подію» від 13 липня 2016 року, даними огляду при зверненні потерпілого до травмпункту в день події та висновком судово-медичної експертизи від 15 липня 2016 року № 1088.
На думку захисника, суд безпідставно не взяв до уваги висновку експерта від 27 квітня 2018 року № 1761, згідно з яким ОСОБА_6 є шульгою, що ставить під сумнів завдання ним ударів правим кулаком і правою ногою.
Крім того, судом не надано оцінки тому, що показання свідків містять суперечності.
Апеляційний суд, як вважає скаржник, порушуючи вимоги статей 370, 419 КПК, вищевказаних порушень суду першої інстанції під час ухвалення вироку не перевірив і своїх висновків належним чином не мотивував.

Учасникам кримінального провадження було повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив розглядати справу без його участі. Потерпілий ОСОБА_9 поінформував Суд про можливість здійснення касаційного розгляду без його участі.
Позиції учасників судового провадження
У поданій до Суду заяві від 09 вересня 2019 року потерпілий ОСОБА_9 вказав, що вимоги касаційної скарги захисника вважає незаконними та необґрунтованими, тому касаційну скаргу просить залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
У суді касаційної інстанції засуджений та його захисник уточнили вимоги касаційної скарги та просили скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а прокурор заперечував проти її задоволення.
Мотиви Суду
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тому в силу ст. 433 КПК доводи в касаційній скарзі про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
За законодавчими приписами перевірка цих обставин належить до компетенції суду апеляційної інстанції. Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. За змістом ст. 404 цього Кодексу апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку на відповідність нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам кримінального провадження й дослідженим у судовому засіданні доказам.
З урахуванням наведених положень закону та ст. 419 КПК апеляційний суд зобов`язаний проаналізувати і співставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідний матеріальний чи процесуальний закон. При залишенні апеляційних вимог без задоволення суд має навести обґрунтування своєї позиції, яка не може бути суперечливою та такою, що ставить під сумнів прийняте остаточне рішення.
Апеляційний суд не дотримався цих вимог закону.
За матеріалами справи прокурор та захисник ОСОБА_8 оскаржили ухвалений вирок в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.
У своїй апеляційній скарзі захисник, наводячи конкретні доводи, які за змістом та суттю аналогічні викладеним у касаційній скарзі, просив скасувати оспорюване рішення щодо ОСОБА_6 і визнати останнього невинуватим та виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, у зв`язку із недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину, а також залишити цивільний позов без задоволення. Аргументуючи заявлену вимогу, захисник посилався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і указував на те, що обвинувальний вирок суду ґрунтується на припущеннях, недопустимих та суперечливих доказах, яких місцевий суд належним чином не дослідив і не оцінив, що потягло за собою необґрунтованість засудження ОСОБА_6 .
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу, визнав неспроможними доводи прокурора та захисника і залишив без задоволення заявлені ними вимоги.
Однак апеляційний суд не дав вичерпної відповіді на всі аргументи сторони захисту. Зокрема, без належної перевірки залишилося твердження захисника про те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги як докази невинуватості ОСОБА_6 : висновок експерта від 27 квітня 2018 року № 1761 та довідку з Полтавського політехнічного коледжу НТУ «ХПІ» від 02 квітня 2018 року, які свідчать про те, що ОСОБА_6 є шульгою; показання інших свідків,

що на момент завершення конфлікту потерпілий не перебував на землі, обвинувачений його тільки стримував та заспокоював; факт того, що під час огляду ОСОБА_9 у травмпункті у день події в нього не було виявлено перелому лівої плечової кістки, гематоми на ногах та подряпини на колінах, лише встановлено забій голови та можливий струс головного мозку; показання свідка ОСОБА_10 під час судового допиту про те, що він бачив ОСОБА_9 14 липня 2016 року на робочому місці, той скаржився йому на біль у правому плечі, а не лівому, як вказував потерпілий.
Як убачається з кримінального провадження, замість перевірки доводів шляхом зіставлення, аналізу зібраних у справі конкретних фактичних даних та їх оцінки в аспекті ст. 94 КПК апеляційний суд в ухвалі переважно обмежився цитуванням відображених у вироку окремих доказів, які оспорювалися.
Таким чином, упродовж апеляційної процедури суд належно не перевірив, чи відповідає оскаржений вирок вимогам ст. 374 КПК. Зазначене свідчить про те, що апеляційний розгляд було здійснено формально, а закріплених у ст. 2 вказаного Кодексу завдань кримінального провадження не виконано.
З урахуванням наведеного ухвалу апеляційного суду не можна залишити в силі, адже її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, про що слушно йдеться в касаційній скарзі. Тому вказане рішення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Отже, подану захисником касаційну скаргу слід задовольнити частково.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно здійснити провадження з додержанням чинного законодавства, перевірити з використанням усіх процесуальних можливостей доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, та прийняти справедливе рішення, яке відповідатиме вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва