Ухвала
30 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 219/2716/17
провадження № 51-4238 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 28 серпня 2019 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також захиснику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до Суду і подав нову касаційну скаргу, у якій на підставах, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, просив рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Проте положень ст. 427 КПК знову не дотримано, допущених недоліків у повному обсязі не усунуто.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Наведені законодавчі положення захисник залишив поза увагою.
У новій касаційній скарзі захисником знову не наведено обґрунтування допущення судами неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як це встановлено ст. 413 КПК, отже й необхідності скасування оспорюваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім того, суть доводів скарги зводиться до незгоди з висновком судової лінгвістичної експертизи від 21 листопада 2016 року № 38/205 з огляду на використані експертом джерела інформації для проведення дослідження. При цьому захисник, ставлячи питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не врахував положення ст. 415 КПК.

Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє захисника права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими

до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3