Справа № 462/4347/19
провадження 1-кс/462/2501/19
У Х В А Л А

11 жовтня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002041 від 30.06.2019 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2019 року на мобільний телефон марки «iPhone 6S», IMEI: НОМЕР_1 . Своє клопотання мотивує тим, що є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні і телефон, на який накладено арешт, є його власністю, проте слідчим такий не повернуто, хоча з часу вилучення цього майна у слідства було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, в тому числі для проведення експертизи з використанням його мобільного телефону.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, та доповнив, що арештований мобільний телефон марки «iPhone 6S» є його майном, має значну вартість. Він протягом тривалого часу позбавлений права користуватись телефоном, який потрібний щоденно. Просить клопотання задовольнити та повернути вищевказаний телефон.

Слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд клопотання без участі слідчого, який будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши доводи заявника та вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
01.07.2019 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002830 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 , а саме: мобільного телефону марки «iPhone 6S», сірого кольору. Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області.
03.07.2019 року в службовому кабінеті №26 Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, на підставі добровільної видачі ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0002041 було вилучено мобільний телефон марки "Meizu M6 note", синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , мобільний телефон марки iPhone 6S, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S8», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , власник якого на даний час не встановлений.
03.07.2019 року протоколом огляду предметів було оглянуто: мобільний телефон марки "Meizu M6 note", синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S8», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки iPhone 6S, сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 .
Вказані речі, оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002041 від 04.07.2019 року, про що винесено постанову.
Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2019 року було задоволено клопотання слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 та накладено арешт на мобільний телефон марки "Meizu M6 note" IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , мобільний телефон марки iPhone 6S IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S8» IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , власник якого не встановлений та які були вилучені 03.07.2019 року в ході огляду місця події.
Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.
Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".
Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.
За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» № 13 від 02.07.2004 року було звернуто увагу судів на те, що послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст.55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.
З аналізу вищевказаних норм, закріплених у КПК України слідує, що однією з основних функцій кримінально-процесуального законодавства є відновлювальна функція, яка полягає у тому, що, як суд, так і орган досудового розслідування мають послідовно і неухильно вживати заходи, щоб порушені права потерпілих, зокрема і майнові, були як найшвидше відновлені.
Враховуючи встановлені обставини та наведене правове регулювання, беручи до уваги, що телефон марки «iPhone 6S», IMEI: НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_3 та потрібний йому для повсякденного користування, що слідчий, будучи обізнаним про заяву ОСОБА_3 , жодних заперечень проти скасування арешту вказаного телефона не надав, слідчий суддя дійшов висновку про можливість, з метою забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства, в даному випадку потребами кримінального провадження, та вимогами захисту права власності заявника, скасування арешту на вказану річ, оскільки подальше існування вказаного арешту не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, і тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на мобільний телефон марки iPhone 6S IMEI: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.07.2019 року у рамках кримінального провадження №0002041 від 30.06.2019 року.
Ухвала остаточна та апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1