ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/890/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1437/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 309, ч.2 ст.310 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове-1 Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, вдівця, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 21.06.2018 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт; 2) 05.10.2018 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців 8 днів арешту,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018, з урахуванням п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та покаранням, призначеним за даним вироком.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 31 жовтня 2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 31.10.2018 до набранням цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що влітку 2017 року, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, реалізуючи його та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотиву задоволення власних потреб, з метою вживання, незаконно придбав речовину рослинного походження, а саме: особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який перетер за допомогою металевого сита та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 07.10.2018 в період часу з 12 години 20 хвилин по 13 годину 55 хвилини, слідчим проведено огляд місця події без ухвали слідчого судді, щодо якого ухвалою слідчого судді від 10.10.2018 надано дозвіл на його проведення на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні гаражу, літньої кухні та сараїв було виявлено та вилучено згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» Харківського НДЕКЦ МВС України № 2623 від 22.10.2018, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 8,7213 грама, 32,3802 грама, 66,3 грама, 69,9516 грама, 152,1 грам, 337,3 грама. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) склала: 590,1827 грам, що є великим розміром.
Крім того, влітку 2018 року, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , придбав у раніше йому незнайомого чоловіка насіння рослини роду конопель. Усвідомлюючи, що придбане ним насіння є плодами забороненої для вирощування рослини роду конопель, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний посів та вирощування рослин роду конопель для їх подальшого особистого вживання шляхом куріння, без мети збуту на земельній ділянці, прилеглої до території його домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вніс насіння рослини конопель в ґрунт, після чого незаконно вирощував рослини конопель, що виразилось в самостійному догляді за рослинами конопель з метою доведення їх до стадії дозрівання шляхом прополювання від бур`яну та підв`язування стебел. 07.10.2018 в період часу з 12 години 20 хвилин по 13 годину 55 хвилини слідчим проведено огляд місця події без ухвали слідчого судді, щодо якого ухвалою слідчого судді від 10.10.2018 надано дозвіл на його проведення на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено 19 кущів рослин роду конопель. Згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» Харківського НДЕКЦ МВС України № 2623 від 22.10.2018 рослини в кількості 19 штук, вилучені під час проведення огляду місця події від 07.10.2018, загальною масою 1124.4 грам є рослинами роду коноплі, які містять психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Крім того, в кінці вересня на початку жовтня 2018 року, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, реалізуючи його та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотиву задоволення власних потреб, з метою вживання, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, який зберігав за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . 07.10.2018 в період часу з 12 години 20 хвилин по 13 годину 55 хвилини слідчим, було проведено огляд місця події без ухвали слідчого судді, щодо якого ухвалою слідчого судді від 10.10.2018 надано дозвіл на його проведення на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні гаражу, літньої кухні та сараїв виявлено та вилучено згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» Харківського НДЕКЦ МВС України № 2623 від 22.10.2018, предмети з нашаруваннями речовини на внутрішній поверхні, які містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу. Маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) склала: 1,8726 грам..

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якість.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.310 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами п.1 ч.1 ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Обґрунтовуючи свою вимогу прокурор вказує на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України, є триваючим. Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 вищевказаний злочин за ч.2 ст. 309 КК України розпочав вчиняти влітку 2017 р. та зберігав наркотичний засіб до його вилучення - 07.10.2018 р. Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_7 почав вчиняти кримінальне правопорушення до ухвалення вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 р., а продовжив та припинив після його ухвалення, тобто до повного відбуття покарання за цим вироком. За таких обставин, як зазначає апелянт, судом помилково не було застосовано закон, який підлягає застосуванню ст.71 КК України.
Крім того, прокурор посилається на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом не приділено належної уваги тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, який родини не має, за місцем мешкання характеризується формально, не працює, має 2 судимості за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, був засуджений до реальних видів покарання у виді громадських робіт та позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив та продовжив скоювати умисні злочини у сфері незаконного придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах і незаконно вирощування рослин конопель. Також апелянт зазначає, що інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинив при обтяжуючих обставинах, яким судом визнано рецидив злочинів, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в редакції змінених доводів; думку обвинуваченого та його захисника, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Разом з цим, судом першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не дотриманні вимоги кримінального закону, а також не враховані роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Так, умисні дії особи, передбачені диспозицією ст. 310 КК України утворюють закінчений склад злочину з моменту здійснення будь-яких дій, спрямованихна висів насіння або розсади рослин, що є сирцем для подальшого виготовлення наркотичних засобів.

Разом з тим, оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах; унезаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, що вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України. Ознака цього злочину, як зберігання наркотичних засобів, безпосередньо вказує на тривалість злочину.

При триваючому злочині особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Завершення триваючого злочину (тобто момент фактичного завершення) протиправних дій) може бути зумовлене різними обставинами: як об`єктивними, так і суб`єктивними, до їх числа необхідно віднести викриття особи у вчиненні злочину.
Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 розпочав вчиняти злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України влітку 2017 року та в кінці вересня на початку жовтня 2018 року, придбавши наркотичний засіб, який зберігав до його вилучення - до 07.10.2018 року. Тобто ОСОБА_7 розпочав злочин до ухвалення вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, а продовжив та припинив після ухвалення цього вироку, яким його було засуджено до покарання у виді арешту строком 4 місяці 8 днів.
Інший злочин у цьому кримінальному провадженні, за яким було визнано винним, а саме за ч.2 ст. 310 КК України, був вчинений обвинуваченим до вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, а саме влітку 2018 року.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Відповідно до роз`яснень, що зазначені в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» , коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК ( 2341-14 ): спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Колегія суддів також бере до уваги правовий висновок, що міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 511/37/16-к, згідно якого процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК); 4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).
За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності в даному випадку призначення покарання ОСОБА_10 лише на підставі ч. 1 та ч.4 ст. 70 КК України, та приходить до висновку, що судом першої інстанції був неправильно застосований закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, визначаючи ОСОБА_11 остаточне покарання, повинен був застосувати спочатку положення ч.4 ст. 70, а потім - ч.1 ст. 71 КК України.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в цій частині є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі.

Крім того, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_11 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої прокурором апеляційної скарги, а також фактичного змісту вироку, недостатньо врахував вимоги ст.50 та 65 КК України

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Проте судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам і при призначенні покарання ОСОБА_11 не враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він ніде не працює; характеризується посередньо; раніше судимий за умисні злочини; належних висновків для себе не зробив, продовжив свою злочинну діяльність та знову вчинив умисні злочини, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та злочином середньої тяжкості. Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання недостатньо врахував фактичні обставини кримінального провадження, а саме обвинувачений вчинив два епізоди незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, в тому числі у великих розмірах, і незаконне вирощування рослин конопель .
Зазначені дані про особу обвинуваченого, зокрема небажання останнього стати на шлях виправлення, систематичне вчинення ним умисних злочинів, свідчать про антисоціальну спрямованість його особи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних доводів та вимог прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, тобто необхідності застосування більш суворого покарання за розміром, що відповідно до вимог ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення вироку в цій частині судом апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне, вирок в частині призначення ОСОБА_11 покарання скасувати та ухвалити у цій частині свій вирок, яким призначити покарання у виді позбавлення волі, як це зазначено в апеляції прокурора.
При призначенні покарання ОСОБА_11 , необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, судова колегія, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними, враховує те, що він має судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вдівець, не працює, військовозобов`язаний.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції слушно визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п. 1 ч. 1 ст.66 КК України, та вірно встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - рецидив злочинів. Вчинені ОСОБА_7 злочини, передбачені ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України, - є умисними і, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.
З огляду на викладене і враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям в межах санкцій, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України. Разом з цим, судова колегія не погоджується з апеляційною вимогою прокурора щодо розміру покарання як за кожен злочин окремо, так і за остаточне покарання, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.
Оскільки ОСОБА_12 вчинив злочин за ч.2 ст.310 КК України у цьому кримінальному провадженні до ухвалення вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, а злочин, передбачений, ч.2 ст.309 КК України, після цього вироку, обвинуваченому спочатку належить призначити покарання за правилами ч.4 ст.70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково часткового складання призначених покарань за ч.2 ст.310 КК України та за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року, а вже потім відповідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за ч.2 ст.309 КК України невідбутої частини покарання за цим вироком, призначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року.
На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1,75 КК України колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, згідно наданих обвинуваченим пояснень під час апеляційного розгляду вбачається, що він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, на початку літка 2017 року, але до 20 червня 2017 року.
Ці обставини не оспорювалися та не спростовані прокурором в ході перегляду оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, відповідно до ст. 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_13 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2018 року до 21 жовтня 2019 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком за ч. 2 ст. 310 КК України та вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року, з урахуванням п. а) п.1 ч.1 ст.72 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяця.
Відповідно до ст.71 КК України, до покарання, призначеного за ч. 2 ст. 309 КК України , приєднати частково, у виді 4 місяців позбавлення волі, невідбуту частину покарання, призначеного за цим вироком в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року, і остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців .
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31 жовтня 2018 року по 22 жовтня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді