УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000362 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чімішлія, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року скасувати та відмовити прокурору в продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 в вигляді тримання під вартою. Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою терміном на 60 днів, до 03 листопада 2019 року включно. Цією ж ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби (з 22 години до 06 години) строком на 2 місяці, до 05 листопада 2019 року включно.
Таке рішення суду вмотивовано тим, що наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюються.

В доводах апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає вимогам закону в частині застосування заходів запобіжного характеру.
Захисник вказує, що суд першої інстанції мав усі підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апелянт вважає, що перераховані в ухвалі ризики є надуманими, оскільки ніяких даних, що об`єктивно підтверджують вказані обставини, сторона обвинувачення та суд не навели.
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 неофіційно працює, проживає з сім`єю, має постійне місце проживання, тобто має стійкі соціальні зв`язки.
Також апелянт зазначає, що тяжкість обвинувачення не може слугувати законною і достатньою підставою для продовження найсуворішої міри запобіжного заходу (тримання під вартою), тим більше, що суд не може встановити навіть приблизну дату початку слухання даної справи по-суті,оскільки один із трьох обвинувачених - ОСОБА_9 , в даний час засуджений одним із місцевих судів Одеської області до реальної міри покарання, і коли він буде доставлений в Броварський міськрайонний суд, достеменно не відомо. Тобто, ОСОБА_6 фактично позбавляється волі з підстав неможливості доставки в суд іншого обвинуваченого, - тобто з тих підстав, які взагалі не передбачені діючим кримінальним процесуальним законодавством.
Захисник вказує в апеляційній скарзі, що матеріалами проведеного на даний час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 фактично має постійне місце проживання та роботи, працює, має сім`ю, тому немає ніяких доказів того, що він сам або хтось з його знайомих будуть здійснювати який-небудь тиск на свідків/потерпілих по справі чи іншим шляхом перешкоджати слідству по справі, що ніяких фактичних даних про те, що він може ухилитись від явки до органів слідства та суду немає, а тому вказані вище обставини дозволяють стверджувати, що більш м`які запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 такі як, особисте зобов`язання, домашній арешт тощо, можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Таким чином, апелянт підсумовує, що Броварський міськрайонний суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проявив упередженість та необ`єктивність в оцінці наявних в справі матеріалів та обставин, що характеризують особу обвинуваченого, в зв`язку чим прийняв помилкове рішення про задоволення вищевказаного клопотання.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Також суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, також суд врахував необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, у тому числі прав потерпілих від злочину, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Крім того, твердження апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та неофіційне місце роботи не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою терміном на 60 днів, до 03 листопада 2019 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3