Єдиний унікальний № 502/2/18
Провадження № 1-кп/500/442/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зміну запобіжних заходів

01 серпня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

провів в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000737, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кілія Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_7 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Суть питання, що вирішується
1.Прокурор ОСОБА_7 подав клопотання про продовження застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 діб, строк тримання під вартою яких спливає 10.08.2019 р., В клопотаннях про застосування запобіжних заходів прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Встановлені судом обставини
2.Сторона обвинувачення посилається на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть сприяти швидкому та повному проведенню судового розгляду. З огляду на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з метою уникнення відповідальності вони можуть переховуватися від суду. Те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 негативно характеризуються свідчить, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному правопорушенню, крім того ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів у період іспитового строку, у зв`язку з чим в його діях вбачається систематичне вчинення кримінальних правопорушень. Оскільки судовий розгляд ще не розпочато, не допитано свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, обвинувачені можуть впливати на останніх з метою викривлення показань.

3.Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх захисник ОСОБА_8 заперечували проти продовження застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачені вже тривалий час з 2017 року утримуються під вартою, під час попереднього судового розгляду вони повністю визнали свою вину за ч. 3 ст. 185 КК та частково за ч. 3 ст. 187 КК, не погоджуються лише з кваліфікацією їх дій, у них на утриманні є неповнолітні діти, а тому наміру ухилятися від суду у них немає, забезпечити виконання процесуальних обов`язків повністю зможе запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
4.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов висновку про необхідність зміни обвинуваченим запобіжних заходів з тримання під вартою на домашній арешт.

5.Ухвалами слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 19.10.2017 р. під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою. Строк дії тримання обвинувачених під вартою продовжувався у встановленому КПК порядку, та спливає 10.08.2019 р. При цьому судом була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховувати від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків, а щодо ОСОБА_5 також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, вчинити інше кримінальне правопорушення.

6.Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст.331 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

7.Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

8.Відповідно ж до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

9.А згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

10.Досліджені обставини дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховатися від суду, вплинути на потерпілих та свідка, також є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

11.Водночас, суд в черговий раз наголошує, що прокурором не доведено наявність ризику, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також ризику, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

12.Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у разі визнання їх винуватими у злочинах, у вчиненні яких вони обвинувачуються, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років; вік та стан здоров`я обвинувачених ( ОСОБА_5 29 років, а обвинуваченому ОСОБА_6 34 роки, стан здоров`я обох обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою); відсутність у них міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що не мають постійного місця роботи та навчання. Суд враховує, що ОСОБА_5 має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, та знов обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого корисливих злочинів також проти власності, в тому числі особливо тяжкого. Обвинуваченим відомі відомості про потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, по якому судовий розгляд ще не розпочатий та вони не допитані.

13.Також слід звернути увагу на те, що на теперішній час у даному кримінальному провадженні є необхідність у допиті свідка сторони обвинувачення ОСОБА_11 , судом були вжиті вичерпні заходи щодо забезпечення його явки, однак судові повістки про виклик свідка до суду доставлені йому не були, що позбавляє суд можливості допитати його у судовому засіданні, що невиправдано затягує строк розгляду провадження, у якому обвинувачені перебувають під вартою.

14.Більше того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 327 КПК України, згідно яким прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик, а суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику, та обставина, що, не зважаючи на вжиті судом заходи, забезпечити участь у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_11 так і вдалося, а сторона обвинувачення не забезпечила його участь, свідчить про невиправдане затягування судового розгляду.

15.При вирішенні питання про запобіжні заходи відносно обвинувачених суд також враховує засади верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

16.Так, у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року (заява №42310/04), Суд зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

17.Хоча судом встановлено, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак, всупереч наведеним нормам, на думку суду, прокурор у своєму клопотанні не довів те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечить належної поведінки обвинувачених та запобіганню встановленим ризикам.

18.У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права, беручи до уваги відомості про особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , того, що через незабезпеченням стороною обвинувачення прибуття свідка затягується завершення судового розгляду, того, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, а саме з 19 жовтня 2017 року, того, що встановленим ризикам можливо запобігти за допомогою більш м`яких запобіжних заходів, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку з чим їм слід змінити запобіжні заходи на інші, більш м`які.

19.На думку суду, достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризикам, встановленим під час судового розгляду, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а щодо ОСОБА_5 також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, буде застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеним під час розгляду вищезазначеним ризикам. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишати житло з 21:00 до 07:00 години, а також їх слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і недопитаним свідком ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 331, 370 372 КПК України, суд

постановив:
1.Відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

2.Змінити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжні заходи з тримання під вартою на домашній арешт, строком на два місяці, звільнивши їх з-під варти в залі суду.

3.Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 до 07:00 години.

4.Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , з 21:00 до 07:00 години.

5.Зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_11 .

6.Строк дії наявної ухвали про застосування запобіжних заходів у виді домашнього арешту закінчується 01 жовтня 2019 року.

7.Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також направити для виконання до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

8.Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3