Справа № 635/5347/19
Провадження № 1-в/635/552/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області спільне подання першого заступника начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» та Голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року за ч.2 ст.286 КК України до 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2018р. зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 29 серпня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, з урахуванням відбутої частини покарання.

Початок строку відбуття покарання 24 січня 2017 року.

Кінець строку відбуття покарання 18 червня 2022 року.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засідання подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений та представник ТВК (№100) надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали особової справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів особової справи засудженого та наданих матеріалів до справи, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 19 серпня 2017 року із Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)».

До промислової зони не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії. За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень не має. Заохочувався п`ять разів.
На заходи виховного характеру реагує задовільно, робить правильні висновки. Висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення. Приймає активну участь у суспільному житті відділення.
Розкаюється у раніше скоєному злочині.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами шляхом листування, телефонних переговорів, отримує посилки та передачі. За характером спокійний, доброзичливий, в колективі засуджених вживається, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Зовнішній вигляд охайний.
Згідно характеристика з матеріалів особової справи від 26.09.2018р. за вироком суду має процесуальні витрати на суму 12215 грн. 00 коп., до виплат ставиться байдуже, не вбачає в цьому суспільної необхідності, а характеристика надана колоніє в судовому засіданні від 03.07.2019р. містить протилежні дані, а саме, що засуджений ОСОБА_6 ставиться до виплат з розумінням, на даний час має позитивну тенденцію погашення стягнення за виконавчими листами на суму 9991, 70 грн., однак загальна сума заборгованості дорівнює 24589 грн. 96 коп., тобто за період з 26.09.2018р. по 03.07.2019р. ОСОБА_6 взагалі нічого не було сплачено.
Яким чином ОСОБА_6 став на шлях виправлення суду не зрозуміло.
Крім того, згідно вироку Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з лютого 2000 року перебуває на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, офіційно не одружений, працює водієм в ТОВ «Укравтотранс Плюс», за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України не судимий, у період 2012 - 2013 роки п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.
Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України може бути розглянуто 28.08.2019р.

Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України може бути розглянуто не раніше 28.08.2020р.

Засуджений ОСОБА_6 на профілактичних обліках установи не перебуває.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

За змістом цього кримінального закону заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може бути застосовано, якщо засуджений став на шлях виправлення. Це означає, що поведінка засудженого та його сумлінна активна праця в містах позбавлення волі і виконання умов режиму відбування покарання є свідченням його бажання залишити назавжди свою злочинність в минулому. Все це дає можливість для пом`якшення такому засудженому покарання.

Необхідність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким виникає тоді, коли засуджений став на шлях виправлення, і для закріплення досягнутих результатів бажано продовжити виправний вплив на нього в інших, менш суворих умовах.

Характеризуючи засудженого, адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання став на шлях виправлення. На підставі ст. 82 КК України йому доцільно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі.

Загальним обов`язком засудженого є його позитивна поведінка, яка не може слугувати підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд вважає, що засуджений, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі не став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, відношення до праці. Крім того, з матеріалів справи вбачається, а саме з характеристики від 26.09.2018р., що ОСОБА_6 з 24.01.2017 року тримався в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», де характеризувався негативно за допущення порушень вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної комісії два рази, заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.08.2017 року відбуває покарання в Темнівській виправній колонії (№100). До промислової зони установи не працевлаштований, але залучається до робіт з благо устрою колонії. До праці ставиться посередньо. За час відбування покарання характеризується посередньо, з метою стимулювання до правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією один раз, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом для втягування останніх у позаслужбові стосунки. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання по ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільно необхідності у виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки До вдосконалення наявних професійно-технічних навичок став байдуже не бачить необхідності. Попередня характеристика помітно відрізняється від характеристик наданої адміністрацією колонії в судовому засіданні. Об`єктивних даних про те яким чином за такий короткий проміжок часу ОСОБА_6 виправився та відбування покарання у виді позбавлення волі перестало бути доцільним матеріали справи не містять, а тому висновки адміністрації колонії суд вважає такими, що не відповідають об`єктивним даним.

Таким чином, проаналізувавши відомості про особу засудженого ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування ним покарання, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування ним покарання не є сумлінною (зразковою), а отже останній не довів своє виправлення, а тому, у суду відсутні правові підстави вважати, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестало бути доцільним щодо засудженого і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання обмеження волі, в зв`язку з чим подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В спільному поданні першого заступника начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1