Справа № 487/3003/19
Провадження № 1-кс/487/6248/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводськогорайонного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, в якому просив скасувати арешт на майно - ноутбук "lenovo" чорного кольору, банківську картку банку "Monobank" № НОМЕР_1 , банківську картку банку "ПриватБанк" № НОМЕР_2 , банківську картку банку "Укрсібббанк" № НОМЕР_3 , що були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , яка є законним володільцем майна.

В обгрунтування клопотання зазаначено, що на вказане майно ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2019 р. накладений арешт. Заявник вважає, що арешт був накладений необгрунтовано, оскільки у слідчого не було відомостей щодо власника майна, не було встановлено законність його отримання, не доведено, що майно здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та слідчий не були присутні, надавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 відповідно до поданої заяви проти задоволення клопотання не заперечував, оскільки майно, зазначене в клопотанні про скасування арешту, не є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями, закріпленими у п.п. 1, 2 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 1-4 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речовихдоказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього захисту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001103 за ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді від 21.05.2019 року було накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку від 15.05.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: ноутбук "lenovo" чорного кольору, банківську картку банку "Monobank" № НОМЕР_1 , банківську картку банку "ПриватБанк" № НОМЕР_2 , банківську картку банку "Укрсібббанк" № НОМЕР_3 .

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий обгрунтовував його тим, що зазначені вище речі є предметом кримінального правпорушення, відповідно можуть бути речовими доказами.

З ухвали слідчого судді вбачається, що вилучені предмети є доказами у кримінальному провадженні.

В теперішній час не встановлено належність вилученого майна до даного кримінального правопорушення, а отже, воно не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , що був накладений у кримінальному провадженні №0001103 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2018 року, а саме: ноутбук «Lenovo» чорного кольору; банківську картку банку «Monobank» № НОМЕР_1 ; банківську картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку банку «Укрсіббанк» № НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 08.08.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1