УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в рамках кримінального провадження № 0003633 від 29.10.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що в ніч з 28.10.2019 на 29.10.2019, під час розпивання алкогольних напоїв у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , передбачаючи настання суспільного-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, завдав потерпілому ОСОБА_6 , декілька ударів предметом ззовні схожим на ніж.
Після вчинення неправомірних дій, ОСОБА_4 , покинув місце події, однак був затриманий працівниками Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, а потерпілого ОСОБА_6 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні, що по вул. Гетьмана Мазепи, 114 в м. Івано-Франківську де йому надано медичну допомогу.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , згідно довідки Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні № 13155/19 від 29.10.2019 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих ножових поранень грудної клітки зліва, проникаючих поранень черевної порожнини з пошкодженнями тонкої кишки та брижів, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.
29 жовтня 2019 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 30.10.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:
- п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років та усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину може скритися.
- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони являються його знайомими та йому відомо про місце їх перебування.
- п. 5 вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків.
Перелічені ризики є достатніми для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
Захисник у судовому засіданні просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначила, що підозрюваний має постійне місце проживання, за станом здоров`я останній потребує лікування.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що 29 жовтня 2019 року, ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 30 жовтня 2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність офіційного місця роботи.
Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, характер та обставини його вчинення, вважаю, що розмір застави слід не визначати.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Твердження захисника про доцільність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту через незадовільний стан його здоров`я є необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено неможливість отримання підозрюваним необхідної медичної допомоги в установі виконання покарань.
За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 29 жовтня 2019 року.
На підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 27 грудня 2019 року включно.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокурор Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 30 жовтня 2019 року о 14 год. 17 хв.