Справа № 463/8135/19
Провадження № 1-кс/463/5214/19
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 17.09.2019 року ним було подано клопотання слідчому про залучення як потерпілого до кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України. 18.09.2019 року слідчим було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим, яка скасована ухвалою слідчого судді від 15.10.2019 року. В подальшому, 11.11.2019 року слідчим було винесено аналогічну за змістом постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. А тому, просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000752 від 25.07.2019 року.
Скаржник в судове засідання не з`явився, подавши при цьому клопотання про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримує повністю та просить таку задовольнити.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.07.2019 року, зобов`язано службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, вчинити дію в порядку ст.214 КПК України за зверненням ОСОБА_3 від 03.06.2019 року щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника у відповідності до ст.60 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 17.09.2019 року звернувся до слідчого із клопотанням про залучення його, як потерпілого, до кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року.

Слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові 18.09.2019 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Дана постанова була скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.10.2019 року.

В подальшому, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові 11.11.2019 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Оскаржувана постанова є аналогічною за змістом постанові слідчого від 18.09.2019 року, яка скасована ухвалою слідчого судді від 15.10.2019. При цьому, зазначаючи про відсутність у клопотанні від 17.09.2019 року відомостей про завдання йому будь якої шкоди, слідчим не надано оцінку доводам, які зазначені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень та клопотанні про залучення його як потерпілого до кримінального провадження.
А тому, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову слідчого від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим слід скасувати.
Разом з тим, вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим, задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання належить до компетенції саме слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, а слідчий суддя в межах повноважень вважає за необхідне зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 11.11.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1