Дата документу 29.08.2019 Справа № 554/2263/19

УХВАЛА
Іменем України

29 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого (прокурора) про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення слідчого (прокурора) про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.03.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 05.03.2019 року за ч.3 ст.365 КК України; зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 05.03.2019 року, залучити ОСОБА_4 до даного кримінального провадження як потерпілу.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що у провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження №0000160 від 05.03.2019 року.
24.03.2019 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 з клопотанням в порядку ст.55 КПК України про залучення її до кримінального провадження, як потерпілої.
06.08.2019 року слідчий вручив заявнику постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 . Однак, слідчий ОСОБА_5 , навіть не вивчивши жодного доказу, наданого потерпілою стороною, не провівши жодної процесуальної слідчої дії, викривив факти, вказавши на відсутність даних про завдання шкоди потерпілій ОСОБА_4 , яка підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_5 абсолютно залишив поза увагою факт вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб у складі керівника Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 у відношенні потерпілої ОСОБА_4 , передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.3 ст.382 КК України.
Своїми умисними діями працівники правоохоронних органів завдали ОСОБА_4 не тільки майнової шкоди, а також моральної. Потерпіла ОСОБА_4 до цих пір страждає від сильних душевних хвилювань, так як завдяки діяльності зазначених правоохоронців, які легалізували рейдерську діяльність у відношенні потерпілої ОСОБА_4 , - злочинці до сьогодні абсолютно безкарно користуються незаконно відібраним у неї нерухомим майном, у тому числі квартирою, в якій вона мешкала з двома малолітніми дітьми. Таким чином, оскаржувана постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання, якою відмовив у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, є невмотивованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги скарги та з викладених у ній підстав просив суд її задовольнити. Вказав, що постанова є формальною, невмотивованою. ОСОБА_4 завдано моральні і матеріальні збитки, бо відбувся рейдерський захват її майна, а слідчий обмежив всі її права.
Слідчий до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду скарги. На підставі ч.3 ст.306 КПК України суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги у відсутності слідчого, бездіяльність якого оскаржується.
Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.03.2019 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 з клопотанням в порядку ст.55 КПК України про залучення її до кримінального провадження №0000160 від 05.03.2019 року, як потерпілої.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.03.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 05.03.2019 року за ч.3 ст.365 КК України, а саме: про залучення її до кримінального провадження як потерпілої (а.с.14-15 постанова).
Вказані підстави: в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 було завдано моральну, фізичну чи майнову шкоду не встановлено. Крім того, дані, які б свідчили про позбавлення ОСОБА_4 нерухомого майна зі сторони ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відсутні.
Дослідивши постанову про відмову у задоволенні клопотання від 29.03.2019 року, суд встановив, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Фактично зміст вказаної постанови містить лише посилання на норму ст.55 КПК України, натомість, правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим, оскаржувана постанова не містить.
Суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України.
Таким чином, вимоги про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованими.
Слід також зазначити, що питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Таким чином, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого, прокурора проводити ті чи інші слідчі та процесуальній дії у кримінальному провадженні. Тому, вимоги заявника про зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 05.03.2019 року залучити ОСОБА_4 до даного кримінального провадження як потерпілу, не підлягають вирішенню слідчим суддею.

З огляду на вищезазначену норму, а також вимоги ст.307 КПК України, скарга адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого (прокурора) про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення слідчого (прокурора) про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України- задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 29.03.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 05.03.2019 року за ч.3 ст.365 КК України.
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1