Справа №592/5592/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/200/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі, представник власника майна, ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити старшому слідчому СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про арешт майна. На момент розгляду клопотання, цивільного позову у рамках даного кримінального провадження, не заявлено. Розмір шкоди, завданий злочином може встановити експерт у висновку економічної експертизи, який у матеріалах кримінального провадження відсутній. Висновок будівельно-технічної експертизи відповідає на питання щодо обсягу проведених ремонтних робіт та відповідність даним, що містяться у актах виконаних робіт. Таким чином, жодних законних підстав накладення арешту на автомобіль ОСОБА_6 у слідчого судді не було.

09 квітня 2019 року слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, постановив ухвалу, якою наклав арешт на автомобіль FIAT Doblo, 2013 року випуску, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_6 , із забороною вчинення дій, направлених на відчуження зазначеного майна.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки арешт може бути накладено на рухоме майно, яке перебуває у власності у підозрюваного, обвинуваченого або в інших фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, є співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу Сумського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000049 від 13 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що між Білопільською міською радою та ФОП ОСОБА_6 у 2017 році укладено договір підряду № 214/17 від 07.09.2017 року щодо капітального ремонту покрівлі п`яти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 , договір підряду № 215/17 від 07.09.2017 року щодо капітального ремонту покрівлі п`яти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на загальну суму 1 273 000 грн.

ФОП ОСОБА_6 , реалізовуючи єдиний злочинний, корисливий умисел, спрямований на заволодіння, шляхом зловживання своїм службовим становищем, грошовими коштами, виділеними рішенням сесії Білопільської міської ради із бюджету вказаної міської ради на роботи по об`єктам «Капітальний ремонт покрівлі 5-ти поверхового будинку по АДРЕСА_1 » та «Капітальний ремонт покрівлі 5-ти поверхового будинку по АДРЕСА_2 », у продовж періоду з 10.10.2017 року до 12.12.2017 року, склав, видав та вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме: акту виконаних робіт форми КБ-2В № 1 за жовтень 2017 року від 20.10.2017 року до договору підряду № 214/17 від 07.09.2017 року на загальну суму 47571 грн. 00 коп.; актів виконаних робіт форми КБ-2В № 1 за жовтень 2017 року від 10.10.2017 року , КБ-2В № 2 за листопад 2017 року від 08.11.2017 року, КБ-2В № 3 за грудень 2017 року від 12.12.2017 року до договору підряду № 215/17 від 07.09.2017 року на загальну суму 161 592 грн. 00 коп.

ФОП ОСОБА_6 вчиняючи викладені вище протиправні дії, діючи з єдиним злочинним умислом, з корисливим мотивом та метою, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, заволодів бюджетним коштами, виділеними Білопільською міською радою Сумської області з бюджету м. Білопілля Сумської області, для проведення робіт по об`єктам «Капітальний ремонт покрівлі 5-ти поверхового будинку по вул. Ковпака, 1А, м. Білопілля, Сумської області» та «Капітальний ремонт покрівлі 5-ти поверхового будинку по вул. Спаській, 36, м. Білопілля, Сумської області», а саме коштами у якості оплати за виконання робіт, які фактично не були виконані, на загальну суму 209 163 грн. 00 коп., що у 261 разів перевищує неоподаткований мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину і є великим розміром.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наданої Регіональним сервісним центром МВС в Сумській області інформації, за ОСОБА_6 значиться зареєстрований автомобіль FIAT Doblo, 2013 року виготовлення, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до клопотання слідчого, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, яке становить 209 163 грн. 00 коп.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Проте під час розгляду клопотання старшого слідчого про арешт майна, на думку колегії суддів, вказані вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вищезазначених норм закону вказує на те, що у разі розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яка зазначена у клопотанні.

При цьому, визначення мети та підстави арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності є обов`язковою.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя визначив мету та підставу арешту-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. (цивільний позов)

Згідно змісту ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), і лише на майно підозрюваного.

Підставою для арешту майна з цієї метою є сукупність фактичних даних кримінального провадження, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, в наслідок чого заявлено цивільний позов про її відшкодування, а також докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Необхідність арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди зумовлюється обґрунтованою підозрою, що незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині цивільного позову.

Слідчим суддею не перевірялися та не з`ясовувались вищезазначені обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів цивільно-правового характеру під час досудового розслідування кримінального провадження прокурор повинен пересвідчитись у наявності підстав для заявлення позову, а також підстав для представництва інтересів держави. Цивільний позов у кримінальному провадженні подається з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільний позов не заявлений у даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчим суддею не перевірено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення, оскільки наявні у матеріалах клопотання висновки експертів № 19/119/12/50е від 29.12.2018 року, № 19/119/12/48е від 29.12.2018 року підтверджують невідповідність фактично виконаних об`єм робіт по капітальним ремонтам об`ємам робіт зазначених у актах приймання виконаних будівельних робіт.

Крім того слідчим суддею не перевірено чи вартість майна автомобіля співмірна розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Тож, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчим суддею, на думку колегії суддів, не було в повній мірі перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна, а тому оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 173 КПК України та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України,колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року, про арешт майна ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль FIAT Doblo, 2013 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4