ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1522/19 Справа № 206/1460/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, об`єктивно даних, які б свідчили про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів виправлення не представлено, до того ж сама по собі наявність заохочення у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення. Окрім того, судом враховано, що ОСОБА_5 був засуджений за тяжкі злочини, після звільнення на шлях виправлення не ставав, обов`язки покладені на нього ст.ст. 75,76 КК України не виконав, що дає підстави вважати, що засуджений належних висновків не зробив, а його поведінка та ставлення до праці під час відбування покарання на цей момент несе лише формальний характер.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, та клопотання засудженого задовольнити, звільнити його умовно-достроково від покарання у вигляді обмеження волі на невідбутий строк.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що за час відбуття покарання у ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_5 має одне заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, працевлаштований на контрагентському об`єкті Фрост. Окрім того, ОСОБА_5 з 11 травня 2016 року відбував покарання в Дніпровській УВП №4 у складі господарчої обслуги Дніпровської УВП, характеризувався позитивно, до праці відносився сумлінно, мав одну подяку, стягнень не мав, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, відбув більшу частину покарання, має на утриманні двох дітей.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокове звільнення.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що ухвала є незаконною, ухваленою з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність. Окрім того, вказує, що Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 25 червня 2018 року встановлено, що станом на 25 червня 2018 року він мав одне заохочення від адміністрації Дніпровської УВП №4, і ця обставина не була досліджена судом, хоча має істотне значення.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який вважав, що скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, судом враховано, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначене йому вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі та станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Поряд із цим, суд взяв до уваги, що відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у ДУ ІВЦ №133 має одне заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, працевлаштований на контрагентському об`єкті «Фрост».
Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи засудженого та його захисника про ненадання судом належної оцінки особі ОСОБА_5 колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.
Колегія суддів звертає увагу суду на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого умисного злочину, та до кримінальної відповідальності притягується не вперше.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого та його захисника, колегія суддів виходить також й з того, що ОСОБА_5 , хоча і не має стягнень, однак за час відбування має лише одне заохочення, що вказує на не доведення ним свого виправлення ставленням до праці та не свідчить про те, що його поведінка зазнала позитивних змін.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого та його захсиника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4