Дата документу 14.05.2019 Справа № 554/3221/19
Провадження № 1-кс/554/6766/2019
У Х В А Л А
іменем України
14 травня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДП «Полтавське лісове господарство» адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання процесуального керівника прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні №0000057 від 01.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено 07.05.2019 року під час огляду території, прилеглої до адміністративної будівлі Рублівського лісництва, а саме деревини порід сосна, осика та береза у штабелях загальним об`ємом 231,1 куб.м., зокрема: штабель №1 береза 3 куб.м; штабель №2 осика 8,9 куб.м; штабель №3 сосна 32,2 куб.м; штабель №4 сосна 53 куб.м; штабель №5 сосна 78 куб.м; штабель №6 сосна 43 куб. м; штабель №7 сосна 13 куб.м.

Клопотання мотивоване тим, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 від 01.02.2019 за ч.2 ст.364 КК України за фактом зловживання службовим становищем службовими особами територіальних підрозділів Держлісагенства.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Полтавської області сформована злочинна група, до складу якої входять службові особи Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Полтавське лісове господарство» (), ДП «ПДДП «Полтаваоблагроліс» (), ДП «Гадяцьке лісове господарство» (), що є працівниками правоохоронного органу (Державна лісова охорона) та службові особи ТОВ «ТЕХНО-ФОРЕСТ» (), ФОП ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ), які діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем здійснюють привласнення деревини Державного лісового фонду України, яка в подальшому після переробки реалізується на експорт, з метою отримання неправомірної вигоди.

Прокурор зазначає, що внесення недостовірних відомостей до товаросупровідних документів підтверджується інформацією щодо реалізації лісо продукції за 2018 та перший квартал 2019 року по всім лісовим господарствам Полтавського ОУЛМГ, а також протоколу огляду 81-го кварталу Борівського лісництва, поблизу с. Глобівка, Полтавської області від 22.03.2019 встановлено, що до товарно-транспортних накладних внесено фактично дані, які не відповідають оглянутій деревині та внесеній деревині у базу даних реалізованої лісо продукції.

Також установлено, що документи, а саме: первинна бухгалтерська та складська документація, документи по взаємовідносинам між Рублівським лісництвом ДП «Полтавське лісове господарство» та суб`єктами господарської діяльності щодо реалізації лісоматеріалів, послуг з виконання лісосічних робіт, придбання матеріальних цінностей, документи щодо планування та відведення рубок, документи з первинного обліку лісо продукції, щоденники приймання лісу від заготівлі не відповідають фактичним обсягам наявної лісової продукції (деревини).

Так, 07.05.2019 року з метою виявлення необлікованої деревини за участю уповноваженої особи Рублівського лісництва було проведено огляд прилеглої до адміністративної будівлі Рублівського лісництва території, під час якого виявлено деревину порід сосна, осика та береза у штабелях загальним об`ємом 231,1 куб.м., яку вилучено та передано на відповідальне зберігання лісничому Рублівського лісництва ОСОБА_8 .

Будь-які документи щодо належності виявленої деревини та перебування її на балансі підприємства не надано.

Вищевказані речі самі по собі та в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідні слідству для призначення та проведення судових економічних та почеркознавчих експертиз, без отримання зазначених речей неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити всіх осіб, причетних до вчинення злочину, надати їм належну правову оцінку.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилученого майна, а також з метою запобіганню можливостям його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, підміни, відчуження прокурор просить накласти арешт на майно.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі, просив задовольнити та накласти арешт на вилучене майно.

Представник ДП «Полтавське лісове господарство» адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання щодо накладення арешту на майно, що належить зазначеному підприємству, однак зазначив, що надати документи, які підтверджують право власності на зазначені лісоматеріали не має можливості у зв`язку з тим, що останні були вилучені працівниками ТУ ДБР.

Заслухавши пояснення прокурора, представника володільця майна, вивчивши клопотання та дослідивши надані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Встановлено, що 01.02.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, та згідно фабули витягу зазначені дані про те, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві надійшли матеріали з УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ НП України з інформацією про те, що службові особи правоохоронного органу за попередньою змовою розробили та реалізували схему зловживання службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді збитків державі, які більше ніж в двісті п`ятдесят разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до копії протоколу огляду від 07.05.2019 року під час вказаної слідчої дії було оглянуто прилеглу до адміністративної будівлі Рублівського лісництва територію за адресою: вул.Брикеля, 29, с.Велика Рублівка Котелевського району, Полтавської області, а також виявлено деревину порід сосна, осика та береза у штабелях загальним об`ємом 231,1 куб.м., а саме: штабель №1 береза 3 куб.м; штабель №2 осика 8,9 куб.м; штабель №3 сосна 32,2 куб.м; штабель №4 сосна 53 куб.м; штабель №5 сосна 78 куб.м; штабель №6 сосна 43 куб. м; штабель №7 сосна 13 куб.м., які в подальшому вилучено та передано на відповідальне зберігання лісничому Рублівського лісництва ОСОБА_8 під розписку.

Постановою прокурора від 08.05.2019 року вищевказане майно, що було вилучено під час огляду 07.05.2019 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000057.

Як вбачається, вилучене майно могло зберегти на собі сліди злочину, що підтверджується протоколами слідчих дій та матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Прокурор, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, яка визначена п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вилучене 07.05.2019 року під час розслідування даного кримінального провадження майно, зокрема деревина порід сосна, осика та береза у штабелях загальним об`ємом 231,1 куб.м., які були описані у протоколі огляду, а також перелічені у клопотанні, мають ознаки речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані під час кримінального провадження, та є достатні підстави вважати, що вилучена деревина є об`єктом кримінально протиправних дій.

Крім цього, з доданих слідчим до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.

Так, надані матеріали свідчать про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з огляду на кваліфікацію дій у цьому випадку, а саме за ознаками ч.2 ст.364 КК України, та здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за фактом зловживання службовим становищем службовими особами територіальних підрозділів Держлісагенства в інтересах суб`єктів господарської діяльності.

З урахуванням наведеного, аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Враховуючи, що вилучене 07.05.2019 року під час проведення обшуку майно, на які просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та постановою прокурора визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, та зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на вилучене майно.

Аналіз матеріалів клопотання свідчить, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки після можливої реалізації або відчуження в інший спосіб вказаного майна, зокрема, вищевказаного обсягу деревини, та у разі повернення речових доказів, їх місцезнаходження встановити буде неможливо, вони можуть бути знищені, втрачені, сховані, спотворені, що унеможливить досягнення мети досудового розслідування, державі не будуть відшкодовані спричинені збитки та винні особи не будуть притягнуті до відповідальності.

Крім того, прокурором у судовому засіданні була доведена необхідність проведення ряду процесуальних дій з вилученим майном, спрямованих на перевірку відомостей та інформації щодо лісоматеріалів, ї, а також встановлення кількості, а також якісних показників деревини, яка є предметом кримінального правопорушення, проведення необхідних досліджень, зважаючи на те, що вказані процесуальні дії займають певний час з огляду на обсяг вилученого майна.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

Відтак, з огляду на вказані обставини, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а також враховуючи надані слідчим та прокурором у судовому засіданні пояснення, слідчим суддею встановлені достатні дані щодо підстав для накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні та існують обґрунтовані підстави вважати, що за вказаних обставин могло мати місце вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прокурором подано до суду дане клопотання в рамках розслідування даного кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що втручання держави в даному випадку буде правомірним, оскільки здійснюється з метою запобігання спричиненню збитків державі, встановлення легальності походження деревини, а тому суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 07.05.2019 року під час проведення огляду території, прилеглої до адміністративної будівлі Рублівського лісництва - ДП «Полтавське лісове господарство» () за адресою: вул.Брикеля, 29, с.Велика Рублівка Котелевського району, Полтавської області, а саме на деревину порід сосна, осика та береза у штабелях загальним об`ємом 231,1 куб.м., зокрема: штабель №1 береза 3 куб.м; штабель №2 осика 8,9 куб.м; штабель №3 сосна 32,2 куб.м; штабель №4 сосна 53 куб.м; штабель №5 сосна 78 куб.м; штабель №6 сосна 43 куб. м; штабель №7 сосна 13 куб.м.

Визначити місцем зберігання арештованого майна територію Рублівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» (), за адресою: вул. Брикеля, 29, с. Велика Рублівка, Котелевський район, Полтавська область.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2019 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1