Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1076/19
номер провадження 1-кп/368/174/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.08.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000329 від 24.07.2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, непрацюючої, незаміжньої, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
21.07.2019 року близько 16 год. 31 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «Хліб до Хліба» по вул. Чапаєва, 4-в у с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, здійснив покупку продуктів харчування та господарчих товарів на загальну суму 69 грн. Для розрахунку за даний товар ОСОБА_5 надав продавцю вказаного магазину ОСОБА_3 свою банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» НОМЕР_1 . Після розрахунку ОСОБА_5 , забравши придбаний товар, покинув магазин, при цьому, вищевказану банківську картку останній забув в магазині на торговому прилавку.
В цей час у ОСОБА_3 , яка достовірно знаючи, що банківська картка, якою розраховувався ОСОБА_5 належить йому, та що до даної картки, для проведення розрахунку не потрібно вводити «ПІН-КОД», виник умисел на заволодіння грошовими коштами, що містяться на рахунку, доступ до якого здійснюється з допомогою банківської картки. З цих причин ОСОБА_3 , не повідомляючи ОСОБА_5 про те що він забув свою банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» НОМЕР_1 на торговому прилавку, забрала її собі.
В подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна взявши банківську картку НОМЕР_1 , видану ОСОБА_5 в АТ «ОЩАДБАНК», з допомогою банківського терміналу, що знаходився в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Чапаєва, 4-в у с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, де вона працювала продавцем, здійснила дві транзакції з оплати товару, на суму 750 грн. та 500 грн. нібито за оплату товару, а в подальшому із каси магазину взяла готівкові кошти в сумі 1250 грн., таким чином перевівши із банківського рахунку ОСОБА_5 в готівку грошові кошти, якими таємно заволоділа.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1250 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 1 КК України визнала повністю, відповідаючи на запитання пояснила, що в дійсності вона працювала продавцем у магазині. Потерпілий ОСОБА_6 , купляючи продукти у магазині, де вона працювала продавцем, забувся карточку. І вона вирішила нею скористатися, знявши з неї кошти. Кошти використала на свій розсуд. У вчинені злочину щиро кається і просить суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести у його відсутність. Йому відшкодовано повністю завдану шкоду, будь-яких претензій до ОСОБА_3 не має. Щодо міри покарання покладається на розгляд суду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 , повністю визнала свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченої та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якої обвинувачується, обвинувачена винна та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченої.

Згідно паспорту, виданого 03 січня 2002 року обвинувачена ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, відповідно, на момент вчинення злочину була повнолітньою та є громадянкою України.

Згідно вимоги про судимість від 20.08.2019 р. станом на 20.08.2019 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні обвинувачена ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не зверталася та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні обвинувачена ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не зверталася та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району на гр. України ОСОБА_3 , 1969 року народження, яка проживає але не зареєстрована в АДРЕСА_2 . За час проживання в селі компрометуючих матеріалів в даний час в Черняхівській сільській раді немає, скарг від жителів села не надходило.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченій ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченою ОСОБА_3 є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченій покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченій покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, по справі характеризується позитивно, має постійне місце проживання, щиро покаялася, сприяла у розслідуванні злочину, добровільно відшкодовано завданого збитку, досудову доповідь, згідно якої на думку органу пробації враховуючи характеризуючи дані на особу обвинуваченої, її спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства(у т.ч. окремих осіб), та вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу в межах санкції статті КК України
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: банківську картку № НОМЕР_1 АТ Ощадбанк, яку долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1