печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з застави на особисте зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 із клопотанням в порядку ст. 201 КПК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування наведеного клопотання, адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2019 року у задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001183 та застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.04.2019 року, з можливістю внесення застави в розмірі 90 287 000 гривень.

В подальшому, ухвалою Київського апеляційного суду від 22.02.2019 року зменшено строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 10.04.2019 року включно та зменшено розмір застави до 90 000 000 гривень.

Захисник звертає увагу, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001183 закінчилися 13.04.2018 року, а тому, він переконаний, що будь-які слідчі чи процесуальні дії в межах вказаного кримінального провадження, в тому числі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є незаконними. Також, захисник вважає, що ОСОБА_5 немає процесуального статусу «підозрюваного» у вказаному кримінальному провадженні, оскільки, воно є підслідним детективам Національного антикорупційного бюро України, а тому кримінальне переслідування відносно ОСОБА_5 , на його думку, також є незаконним.

В той же час, захисник зазначає, що відносно ОСОБА_5 вже застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 000 000 грн. у цьому ж кримінальному провадженні № 0001183, обвинувальний акт у якому 11.01.2019 року направлено до суду, який діє і наразі. Вказаний запобіжний захід було обрано 20.04.2018 року та за весь період дії запобіжного заходу процесуальна поведінка підозрюваного була належною, всі тимчасово покладені обов`язки ним виконувалися сумлінно в повному обсязі, не існує жодної обставини або доказу, які б свідчили, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, ухилявся від процесуальних обов`язків, визначених законом, які виникли в нього в силу здійснення його кримінального переслідування. Також, захисник зазначає, що сам орган досудового розслідування неодноразово надавав ОСОБА_5 дозвіл на виїзд за межі м. Києва, що на думку сторони захисту спростовує твердження сторони обвинувачення про існування ризиків. Таким чином, захисник вважає за можливе змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

13.05.2019 року адвокатом ОСОБА_4 було додатково подано уточнення до клопотання про зміну запобіжного заходу у зв`язку зі зміною деяких обставин справи. Так, адвокат повідомив, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2019 року у справі частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 3 100 000 гривень. 09.04.2019 року, ОСОБА_5 був звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави за нього іншою особою.

Станом на сьогодні, адвокат вважає, що існують правові підстави для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 й застосування більш м`якого запобіжного заходу - особистого зобов`язання.

В судовому засіданні сторона захисту вимоги клопотання з уточненнями до нього підтримала з викладених у них обставин, просила задовольнити. Додатково повідомила, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді застави в частині виконання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001183, покладених на нього судом обов`язків. Тобто, запобіжний захід у вигляді застави до ОСОБА_5 був застосований на підставі ухвали слідчого судді від 06.04.2019 року, а ухвалою від 30.05.2019 року було продовжено лише строк дії запобіжного заходу у вигляді застави в частині виконання покладених судом обов`язків.

Сторона захисту зазначила, що ОСОБА_5 ніколи не мав наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, ризики наведені при застосуванні до нього запобіжного заходу та їх продовженні, вважали необґрунтованими та непідтвердженими. Зазначили, що ОСОБА_5 має багатодітну родину та незадовільний стан здоров`я, що обумовлено його діагнозом: «Артеріальна гіпертензія 2 ст. 3 ст., високий додатковий ризик СНО Гіпертонічний криз ускладнений, з вестибуло-атактичним, вираженим цефалгічним синдромами. Новоутворення основної пазухи носа».

При цьому, адвокат зазначив, що реабілітаційне лікування, регулярні та постійні обстеження та огляди лікарів потребують значних фінансових витрат та вкладень, що суттєво впливає на фінансовий стан ОСОБА_5 .

Підозрюваний підтримав позицію адвоката, просив змінити запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання, врахувавши при цьому його майновий стан, наявність малолітніх дітей на утриманні, його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявні ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказав, що підстав для зміни запобіжного заходу немає, що до підозрюваного наразі застосовано запобіжний захід у вигляді застави, що забезпечує належну його процесуальну поведінку. До того ж 30.05.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_5 та тридцять днів з моменту постановлення ухвали ще не пройшов. Наголошував увагу суду на неналежній процесуальній поведінці ОСОБА_5 під час розгляду клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до нього приводу та затримання з метою приводу для забезпечення його явки в судові засідання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши в нарадчій кімнаті клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до такого висновку.

Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.27 ч.5 ст. 191 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 11.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з одночасним визначенням застави в розмірі 90 287 000 грн. та покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.02.2019 року зменшено строк тримання ОСОБА_5 під вартою та зменшено розмір застави до 90 000 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2019 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 3 100 000 гривень.

09.04.2019 року, ОСОБА_5 був звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави за нього іншою особою у розмірі 3 100 000 гривень, у зв`язку з чим останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покладено виконання наступних обов`язків:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- утримуватися від спілкування з підозрюваною ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді застави в частині виконання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001183, покладених на нього ухвалою від 06.04.2019 року обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зазначене клопотання розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4ст. 201 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пп.1 і 2

ч. 1ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 цієї статті.

Щодо доводів прокурора про неможливість розгляду клопотання у зв`язку з продовженням 30.05.2019 року строку дії запобіжного заходу у вигляді застави та тим, що клопотання подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали то суд погоджується зі стороною захисту, що вказаною ухвалою було лише продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, в частині виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього судом, а запобіжний захід у вигляді застави був застосований до підозрюваного ще ухвалою слідчого судді від 30.05.2019 року. До того ж, залишити без розгляду клопотання сторони захисту подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу це право слідчого судді, а не обов`язок.

Застосування до підозрюваного приводу і затримання з метою приводу в судові засідання під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на які посилався прокурор, як на підтвердження неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 спростовуються наданими стороною захисту документами, якими неявка підозрюваного у судові засідання пояснюється перебуванням підозрюваного на стаціонарному лікуванні про що було повідомлено слідчого суддю та є поважною причиною неявки у судове засідання.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_5 вже застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 000 000 у цьому ж кримінальному провадженні № 0001183, який діє і наразі та обвинувальний акт у якому 11.01.2019 року направлено до суду.

Поряд із тим, з моменту внесення застави 09.04.2019 року, за час проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 покладені на нього судом обов`язки не порушувались, доказів на спростування означених доводів прокурором в судовому засіданні не надано.

В той же час, на належне ОСОБА_5 нерухоме та рухоме майно постановою державного виконавця від 19.11.2015 року в межах виконавчого провадження № 49420175 накладено арешт.

Стороною захисту надано медичні документи, що підтверджують незадовільний стан здоров`я підозрюваного та необхідність отримання ним підтримуючого лікування, що обумовлено його діагнозом: «Артеріальна гіпертензія 2 ст. 3 ст., високий додатковий ризик СНО Гіпертонічний криз ускладнений, з вестибуло-атактичним, вираженим цефалгічним синдромами. Новоутворення основної пазухи носа».

Вказані обставини свідчать, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу частково відпали.

Згідно з частиною першою статті 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Положення статті 182 КПК України передбачено, що застава, як вид запобіжного заходу, полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні ЄСПЛ «Ноймейстер проти Австрії», «прагнення визначити суму гарантій (застави), яку повинна надати особа, виходячи лише з можливих розмірів збитків, не відповідає статті 5 підпункту 3 Європейської конвенції з прав людини. Застава призначена забезпечити лише присутність обвинуваченого на судовому розгляді, а не відшкодування збитку. Таким чином, сума повинна визначатися його особистістю, добробутом, відносинами з особою, що надають гарантію, іншими словами, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави чи позову до гарантів у випадку неявки в судове засідання буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в нього якесь бажання ухилятись».

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 5 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Стосовно питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990 р.).

Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальному відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих (розшукових) дій.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

В своєму рішенні Мамедова проти Росії Європейський суд з прав людини чітко зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім. Обмеження прав і свобод не можна оцінювати із винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Разом з цим, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, слідчим суддею враховується тяжкість покарання за інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини, данні про його особу, його вік та погіршений стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, наявність утриманців та постійного місця проживання, відсутність судимості та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В зв`язку з наведеним, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, що становить 3 100 000 грн., наразі не відповідає меті застосування запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, порушує основоположні права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , є занадто суворим та не виправдовує себе як стримуючий засіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , його сімейний та матеріальний стан, що підтверджується наданими медичними документами та іншими документами, долученими до клопотання.

Слідчий суддя також враховує, що даних про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, ухилявся чи ухиляється від процесуальних обов`язків, визначених Законом, які виникли в нього в силу здійснення його кримінального переслідування, стороною обвинувачення не надано. Окрім того, стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії досудового розслідування.

Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, слідчий суддя вважає за можливе, з метою запобігання іншим ризикам, у даному конкретному випадку змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання, що слугуватиме відповідною гарантією прокурору, слідчому та суду щодо його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи всі викладені вище обставини в їх сукупності, наявні підстави для зміни запобіжного заходу та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також підозрюваними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При цьому слідчим суддею враховано, що електронний засіб контролю до підозрюваного ОСОБА_5 застосований не був та те, що під час досудового розслідування орган досудового розслідування неодноразово надавав підозрюваному ОСОБА_5 дозвіл на виїзд за кордон.

Частиною 11 с. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

З урахуванням вказаної норми та у зв`язку з припиненням дії запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне повернути заставодавцю ОСОБА_13 , грошові кошти внесені як застава.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 1176, 177, 178, 183, 193, 201, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також підозрюваними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Повернути ОСОБА_13 заставу в розмірі 3 100 000 гривень, внесену відповідно до платіжного доручення № 1 від 08.04.2019 року в АТ «Альфа-Банк» за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на депозитний рахунок:

Отримувач: ТУ ДСА в м. Києві

МФО 820172

Банк одержувача: Державна казначейська служба України в м. Київ.

р/р рахунок 2089.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1