ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3153/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/469/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 1 ст. 286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участіпрокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
цивільного позивача: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001045 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21березня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тайниця, Тетіївського району, Київської області, громадянина України, приживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800 грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 378457, 80 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 30 червня 2018 року близько 19.40 години, керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі із с. Таврійське до с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, на перехресті із основної дорогою Олешки Гола Пристань Скадовськ, порушуючи вимоги п.п. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав переваги в русі автомобілю «Субару Форестер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі. Виїхав вказане перехрестя в результаті чого допустив зіткнення зазначених транспортних засобів, чим спричинив пасажиру автомобіля «Субару Форестер» ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній сказі адвокат ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині задоволення цивільного позову. Зменшити суму відшкодування матеріальної шкоди в сумі 378457,8 грн. з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 з урахуванням вини водія автомобіля « Субару Форестер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , яка порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що сума відшкодування, яка стягнута на користь цивільного позивача явно завищена, та в діях водія автомобіля «Субару Форестер» містяться ознаки порушення правил дорожнього руху, які полягали у перевищенні швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту. Водій, який керував зазначеним транспортним засобом також повинен нести витрати на відшкодування матеріальної шкоди.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_11 , яка пояснила, що безпосередньо перед моментом вчинення ДТП, автомобіль під її керуванням рухався зі швидкістю 60 км/год, що на переконання апелянта є прямим порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого, швидкість руху транспортного засобу в населених пунктах не повинна перевищувати 50 км/год.

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення суми відшкодування з ОСОБА_7 , суд посилався на те, що матеріалами кримінального провадження не встановлено наявності дії відповідного швидкісного режиму для руху транспортних засобів на ділянці дороги, де сталася ДТП, у відповідності до Правил дорожнього руху України.

Проте , на думку апелянта, такі висновки суду є помилковими.

Із відповіді на адвокатський запит сільського голови с. Гладківка вбачається, що земельна ділянка, де сталася ДТП , розташована в межах села Гладківка, Гладківської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області.

За твердженням захисника перехрестя на якому сталася дорожньо-транспортна пригода, входить в межі населеного пункту, а тому, дані судової авто-технічної експертизи №391-АТ в цій частині не відповідають дійсності.

В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили вирок в частині цивільного позову змінити.

Захисник вважає, що сума відшкодування , яка стягнута з ОСОБА_7 має бути зменшена вдвічі, відповідно до ступеню вини кожного із учасників ДТП.

Потерпіла ОСОБА_9 , цивільний позивач ОСОБА_10 , прокурор заперечили проти задоволення апеляційної скарги адвоката.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційних скарг лише в частині вирішення цивільного позову.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисник не оспорює розмір та доведеність заподіяної ОСОБА_10 пошкодженням автомобіля шкоди , а також висновок суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_7 заподіяних збитків, а отже в цій частині висновки суду колегія суддів згідно положень ч 1 ст. 404 КПК України не перевіряє.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неправильного застосування судом вимог ст. 1188 ЦК України та наявності підстав для зменшення суми стягнення із ОСОБА_7 , оскільки шкоду власнику автомобіля мають , за твердженням захисника, відшкодувати обоє учасників ДТП у відповідній частці пропорційно ступеню вини кожного водія.

Перевіряючи такі доводи апеляційної скарги , колегія суддів виходить із наступного.

До загальних умов виникнення зобов`язань з відшкодування шкоди належать: а) шкода; б) протиправність поведінки завдавача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою; г) вина завдавача шкоди.

За приписами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як видно із вироку ОСОБА_7 визнано винуватим у тому , що він 30.06.2018 року, керуючи автомобілем ГАЗ 24 у порушення вимог п 2.3. ( б), 16.11 ПДР, не надав перевагу у русі автомобілю « Субару Форестер» , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі та виїхав на перехрестя, чим допустив зіткнення транспортних засобів.

Отже вироком суду встановлено, що дії ОСОБА_7 знаходяться у причинно наслідковому звязку із настанням ДТП , що не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Матеріли провадження не містять відомостей про те, що відносно іншого водія- ОСОБА_11 складався протокол про адміністративне правопорушення , чи вносилися відомості до ЄРДР за порушення ПДР, які призвели до ДТП. Доказів винуватості ОСОБА_11 у порушенні ПДР, наслідком яких стала ДТП матеріали провадження не містять.

Згідно приписів ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно із матеріалів провадження та технічних записів судових засідань, суд забезпечив рівні можливості для сторін кримінального провадження у реалізації своїх прав і жодних перешкод у наданні стороною захисту доказів на підтвердження своїх доводів не встановлено.

Вказуючи на наявність вини ОСОБА_11 у ДТП, яка полягала у порушенні нею вимог швидкісного режиму, сторона захисту просила 08.02.2019 року відкласти судове засідання та надати час для підготовки клопотання про призначення експертизи для перевірки цих тверджень і це клопотання було задоволено.

Проте уже в наступному судовому засіданні 20.03.2019 року адвокат ОСОБА_12 вказав на те, що клопотання про призначення експертизи ним знімається.

Додана до апеляційної скарги довідка сільського голови с. Гладківка містить відомості про те, що земельна ділянка , на якій розташоване перехрестя вул. Центральна та дороги Олешки- Гола Пристань-Скадовськ , розташована у межах с. Гладківка.

Проте , відомості, зазначені в цій довідці не ставлять під сумнів достовірність та допустимість покладених в основу вироку доказів, зокрема висновку експерта від 27.08.2018 року № 391-АТ.

Ні зазначена довідка, ні пояснення в суді свідка ОСОБА_11 про те, що вона рухалася на головній дорозі зі швидкістю приблизно до 60 км/год , не спростовують висновків суду про те, що саме дії водія автомобіля ГАЗ 24 ОСОБА_7 , який рухався по другорядній дорозі , та виїзджаючи на перехрестя не виконав вимоги дорожного знаку 2.1 « дати дорогу» , у порушення вимог п 16.11, 2.3 ( б) ПДР і не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, і стали причиною ДТП.

Жодних доказів того, що дії водія іншого транспортного засобу , а саме ОСОБА_13 перебувають у причинно- наслідковому звязку із ДТП, матеріали провадження не містять.

За таких обставин , вимоги апеляційної скарги про зменшення суми відшкодування шкоди із обвинуваченого на тій підставі, що у скоєнні ДТП винуватий і інший водій, колегія суддів вважає необгрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни вироку , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404. 405, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 березня 2019 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом 3 місяців може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,

суддя ОСОБА_2