ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/320/19 Справа № 712/7762/18 Категорія: ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.06.2019 року, яким

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 04.06.2004 Соснівським райсудом м. Черкаси за ч. 1 ст.115 КК України на строк 10 років позбавлення волі; 2) 15.11.2007 Полтавським райсудом Полтавської області за ст. 391 КК України на строк 1 рік. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано 2 роки позбавлення волі по вироку Соснівського райсуду м.Черкаси від 04.06.2004 року та кінцеве покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у вигляді - 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з 26 червня 2019 року зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 18.05.2018 року по 25 червня 2019 року, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, що одному дню переднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., матеріальної шкоди 10816,45грн.

Запобіжний заход до набрання вироком законної сили залишений - тримання під вартою.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що 16 травня 2018 року, близько 21 години 40 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_9 , відбулася зустріч за участі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час якої ОСОБА_12 вийшов з квартири та пішов до найближчого магазину з метою придбання цигарок.

При поверненні до вищевказаної квартири, будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_12 та малознайомим йому ОСОБА_10 відбувся конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_12 почав тікати і вибіг на майданчик другого поверху будинку АДРЕСА_2 , до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , де між ними продовжилася бійка. На шум боротьби з квартири АДРЕСА_3 даного будинку близько 21 и 50 хвилин вийшов ОСОБА_9 , який будучи озброєний ножем, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, наніс потерпілому ОСОБА_10 три удари ножем в життєво важливі органи, а саме: два удари в ліву бокову поверхню грудної клітки та один удар в ліву надлопаткову ділянку.

Своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину; рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку, які згідно з висновку судово-медичної експертизи від -14.06.2018 №02-01 відносяться: рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину, та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні; рана в лівій підлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку, - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Однак ОСОБА_9 не довів свій злочинний намір, направлений на позбавбавлення життя іншої людини до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений свідками події.

Не погоджуючись з вироком суду в своїх апеляційних скаргах:

- прокурор, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що даний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_15 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що висновки суду про наявність умислу у ОСОБА_15 саме на позбавлення життя потерпілого не підтверджуються показаннями свідків та матеріалами справи. Соснівський районний суд залишив поза увагою, що конфліктну ситуацію спровокував саме потерпілий ОСОБА_10 ,, який будучи в стані алкогольного сп`яніння наносив побої свідку ОСОБА_12 , переслідував свідка, разом з ним увірвався до житла обвинуваченого та продовжував наносити свідку тілесні ушкодження. Крім того, обвинувачений визнав свою вину у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Зазначене свідчить про те, що останній розуміє та погоджується з тим, що має нести покарання за злочин, розкаюється у скоєному та не намагається уникнути відповідальності, адже санкція ч.1 ст.121 КК України також передбачає термін ув`язнення до 8 року. Крім того, невірним є висновок щодо нанесення потерпілому ударів ножем, а не стамескою. Враховуючи, що стороною обвинувачення знаряддя злочину не відшукано та суду в якості доказу не надано, такий висновок ґрунтується виключно на припущеннях, які потерпілий висловив в своїх показаннях. Також, захисник звертає увагу на те, що 11.09.2018 року суддя ОСОБА_16 була включена до складу колегії, однак в порушення вимог ст.319 КПК України вмотивована ухвала суду про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд спочатку судом не приймалась, при цьому не з`ясовувалась думка нового члена колегії, щодо процесуальних рішень, які приймались колегією 12.07.2018 року та 23.07.2018 року у попередньому складі.

В змінах до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок

районного суду в частині правової кваліфікації діяння та призначити покарання в межах санкції ст.124 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_15 просисть вирок районного суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий

розгляд або ухвалити новий вирок. Вважає обставини, які зазначені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. Також, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а взято до уваги лише ті докази, що містять істотні суперечності. Вказує, що його дії були направлені лише на те, аби захистити ОСОБА_17 шляхом завдання пошкоджень рукам та ногам невідомого, але внаслідок постійного руху останнього міг поцілити в інші ділянки тіла. Крім того, викладаючи у вироку суперечливі дані, суд всупереч презумпції невинуватості бере до уваги лише припущення на підставі яких робить висновок щодо знаряддя злочину. При цьому вказує, що того вечора в його руці була стамеска за допомогою якої він ремонтував телефон, а суд робить припущення про наявність у ОСОБА_15 ножа, з метою погіршення його процесуального становища. Інші підстави скасування на які вказує обвинувачений є аналогічними доводам викладеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, підтримав свою апеляційну скаргу, думку захисника ОСОБА_18 , обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи представника потерпілого, яка просила залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_19 судом кваліфіковані вірно, за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_15 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.15, ч.2 ст.115 К України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що висновки суду невідповідають фактичним обставинам справи не грунтуються на матеріалах справи.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_15 з приводу того, що наміру замаху на умисне вбивство у нього не було, оскільки побачивши, як потерпілий наносить удари його товаришу ОСОБА_17 , захищав останнього, що б припинити дії потерпілого ОСОБА_20 , заподіявши останньому один удар схожим на стамеску в область руки і два рази в область ноги потерпілому, є безпідставним, які спростовані дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснив про те, що 16 травня 2018 року він знаходився на роботі на ТОВ «Дігса» Ельдорадо, що розташований в торговому центрі Плазма, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка 145. Потім він вийшов покурити і до нього підійшов молодий чоловік та сказав, що йому не дали в борг товар в одному з магазинів і почав просити грошей, але він відмовив, після цього молодик вдарив його в груди. Він намагався його наздогнати, однак не зміг і пішов до приміщення, де переодягнувся і коли знову вийшов, то побачив, що даний чоловік їде на своєму велосипеді, сказав йому, щоб він зупинився закінчити розмову. Однак на його слова молодий чоловік не зупинився. Після закінчення робочого дня він приїхав додому за адресою: АДРЕСА_4 , близько 21 години. Десь близько 21 години 40 хвилин вийшов па вулицю, щоб зустрітися зі своїм другом ОСОБА_21 з яким поспілкувався десь 10 хвилин на подвір`ї його будинку. Після розмови, вони разом пішли до магазину «АТБ». По дорозі, ідучи в напрямку магазину, біля зупинки громадського транспорту «Абсолют» він побачив молодого чоловіка з яким напередодні у нього виник конфлікт. Побачивши його, він побіг до нього з метою поговорити, але молодий чоловік кинувся тікати і побіг до під`їзду будинку ніби АДРЕСА_5 . Після чого він і сам забіг у під`їзд. Вибігши на другий поверх, побачив, що справа розташований тамбур і біля дверей квартири, що знаходилися прямо перед ним стояв той молодий чоловік, за яким він побіг. При цьому двері квартири чи були відчинені, чи відкривалися не зрозумів, оскільки це відбувалося дуже швидко, він побачив двох невідомих молодих чоловіків у дверях. В одного з яких був ніж у руках. Один з чоловіків був високий, а інший чоловік, в якого в руках був ніж, міцної статури середнього зросту. Чоловік, у якого був ніж у руках, без причин та без будь-яких слів кинувся наносити йому удари по тілу в ліву сторону. В свою чергу він закривав своє тіло руками. Потім, торкнувшись лівої стропи тулуба під рукою, він почув, що щось тече. При цьому він почув, що молодий чоловік, за яким він біг, почав кричати: «навіщо ти його порізав», сказавши це два рази. Потім він спустився сходами вниз і вийшов з під`їзду, де побачив свого товариша, який стояв біля під`їзду на відстані 5-ти метрів, просив щоб він викликав швидку медичну допомогу та повідомив йому, що його порізали.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 , який показав, що 16.05.2018 він перебував в ТРЦ «Плазма», що по вул. Котовського в м. Черкаси, коли йшов до виходу з приміщення зустрів свого малознайомого на ім`я ОСОБА_22 , у них виник конфлікт, бо він попросив у потерпілого 20грн., останній не дав грошей, вони трохи посмикали один одного і розійшлися. В той же день близько 19-20год. він був в районі Луначарського біля магазину «АТБ» він проходив біля будинку АДРЕСА_2 .Момота зустрів потерпілого з його товаришем, вони почали його наздоганяти він побіг в під`їзд, зазначеного будинку, де проживав ОСОБА_9 , потерпілий біг за ним. Він почав кричати ОСОБА_23 : «Допоможи, вбивають!». Потім він забіг на площадку де була квартира ОСОБА_9 , почав смикати за ручку дверей, а потерпілий по заду наносив йому удари. З квартири вийшли ОСОБА_9 . ОСОБА_9 стояв навпроти потерпілого, потім він побачив удар, який наніс ОСОБА_9 потерпілому. Він провів ОСОБА_22 вниз там був його товариш, вони пішли в бік від будинку і самі викликали швидку. Заборонених предметів у потерпілого та його товариша він не бачив.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що 16.05.2018 він був в гостях у ОСОБА_9 , потім прийшов ОСОБА_12 і одразу пішов на кухню, розмовляв з матір`ю ОСОБА_9 . ОСОБА_12 та матір ОСОБА_9 пішли в магазин. Через деякий час вони почули з вулиці крик ОСОБА_24 , він кричав - допоможіть, вбивають. Чули топіт по під`їзду, ОСОБА_9 вийшов в тамбур, а він зрозумів, що там почалася бійка. Коли вийшов з квартири побачив що вже бійка закінчилася, бачив там потерпілого та сліди крові. В тамбурі було темно, чи було щось в руках ОСОБА_9 він не знає. Пошкоджень на потерпілому він не бачив. ОСОБА_24 кричав десь під вікнами, точніше сказати не може. Коли він вийшов з квартири то бачив в коридорі потасовку, але було темно.

Крім того, вина ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України підтверджується іншими доказами зібраними по справі та дослідженими судом, а саме:

- даними протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 17.05.2018, згідно якого ОСОБА_10 , в особі під №1 ( ОСОБА_9 ) впізнав особу, яка нанесла йому ножові поранення в область грудної клітки з ліва(т.1а.м.к.п.25-27);

- даними протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 17.05.2018, згідно якого ОСОБА_10 в особі під №1 ( ОСОБА_12 ) впізнав особу, яка нанесла йому удар в живіт за яким він гнався біля буд. АДРЕСА_2 (т.1м.к.п.28-30);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2018, згідно якого ОСОБА_12 показував за яких обставин та де відбулися події 16.05.2018(т.1а.м.к.п.37-38);

- даними протоколу огляду місця події від 16.05.2018 та фототаблицями до нього, згідно якого, оглядом являється під`їзд АДРЕСА_6 : загальний вигляд входу до під`їзду; загальний вигляд сходів; загальний вигляд площадки перед входом в під`їзд будинку, на якій маються плями речовини бурого кольору ; загальний вигляд входу до під`їзду між дверима, де маються плями речовини бурого кольору; загальний вигляд сходів; загальний вигляд площадки між сходами в під`їзді будинку, де маються плями речовини бурого кольору; загальний вигляд площадки під`їзду будинку, де маються плями речовини бурого кольору; загальний вигляд сходів та площадки під`їзду, де маються плями речовини бурого кольору; загальний вигляд сходів; загальний вигляд площадки під`їзду будинку, де маються сліди речовини бурого кольору (т.1м.к.п.1-11);

- даними протоколу огляду місця події від 16.05.2018 та фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто відкриту ділянку місцевості, яка знаходиться на відстані 2 м від під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 . На вказаній місцевості знаходиться чоловічий одяг: штани темного кольору, куртка синього кольору, нижня білизна зеленого кольору, кросівки сірого кольору. На вказаному одязі маються сліди речовини бурого кольору(т.1 а.м.к.п.12-20);

- даними протоколу обшуку від 17.05.2018, згідно якого проведено

обшук в квартирі АДРЕСА_7 .

Виявлено чоловічу куртку, ганчірку, простиню. На вказаних речах

виявлено плями бурого кольору . В тумбочці поблизу дивану

виявлено 4 предмета схожих на лезо ножа та предмет схожий на

кастет (т.1а.м.к.п.23-24);

- даними висновку експерта № 02-01/679 від 14.06.2018, згідно якого у

ОСОБА_10 мали місце ушкодження: рани лівої бокової поверхні

грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та

черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину; рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку. Вказані ушкодження виникли від дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в ухвалі суду про призначення експертизи та відносяться:рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Травмуючим механізмом утворення ушкоджень, у ОСОБА_10 , явилися ударні дії гострого предмету. Рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину - є небезпечними для життя, як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні. В наданій на судово-медичну експертизу медичній карті стаціонарного хворого №8772, тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , які б свідчили про можливий самозахист - не відмічено. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , могли виникнути за обставин викладених в ухвалі суду та могли виникнути від дії одного предмета. У ОСОБА_10 мали місце дві проникаючи рани лівої бокової поверхні грудної клітки та одна рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку. Вказати про послідовність нанесення тілесних ушкоджень - немає судово-медичних даних. ОСОБА_10 , виявлені у нього тілесні ушкодження, не міг нанести сам собі. Одна із проникаючих ран на лівій боковій поверхні грудної клітки ОСОБА_10 , могла виникнути за обставин, на які вказав ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту від 17.05.2018(т.1а.м.к.п.34-36);

- даними протоколу огляду предметів від 29.05.2018 та фототаблицями до нього, згідно якого, предметами огляду є поліетиленовий пакет голубого кольору, скріплений паперовою биркою на якій мається рукописний текст: ганчірка, простиня синього кольору, чоловічі труси, олімпійка чоловіча; поліетиленовий пакет голубого кольору, скріплений паперовою биркою на якій мається рукописний текст;

поліетиленовий пакет голубого кольору, скріплений паперовою биркою на якій мається рукописний текст вилучено під час обшуку у ОСОБА_9 17.05.2018; поліетиленовий пакет голубого кольору, скріплений паперовою биркою на якій мається рукописний текст; поліетиленовий пакет голубого кольору, скріплений паперовою биркою на якій мається рукописний текст4 предмета схожих на лезо ножа та предмет схожий на кастет, ножни(т.1а.м.к.п.39-46);

- даними протоколу отримання зразків крові для експерименту від

04.06.2018, згідно якого у ОСОБА_9 відібрано зразки

крові(т.1а.м.к.п.50);

- даними протоколу отримання зразків крові для експерименту від

06.06.2018, згідно якого у ОСОБА_10 відібрано зразки

крові(т.1а.м.к.п.54);

- даними висновку експерта №05-1-09/300 від 07.06.2018, згідно якого

кров ОСОБА_10 відноситься до групи АІІ з ізоггемаглютиніном

антип-В( т.1а.м.к.п.61-62);

- даними висновку експерта №05-1-09/301 від 07.06.2018, згідно якого

Кров ОСОБА_9 відноситься до групи О(І) з ізоггемаглютиніном

анти-А і анти-В( т.1а.м.к.п.63-64);

- даними висновку експерта №05-5-06/104 від 26.06.2018, згідно якого у

відповідності до судово-медичної експертизи зразків крові потерпілого ОСОБА_10 проведеній у відділенні судово-медичної імунології група крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (висновок експерта №05-1-09/300 від 07.06.2018 року), з супутнім антигеном Н. Згідно судово-медичній експертизі зразків крові підозрюваного ОСОБА_9 проведеній у відділенні судово-медичної імунології група крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО (висновок експерта №05-1-09/301 від 07.06.2018 року).При судово-медичній експертизі змивів речовини бурого кольору (об. 1,2) виявлено кров людини, що належить особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антигени А і Н та ізогемаглютинін анти-В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати, групу крові та стать осіб, що проходять у справі, можна прийти до висновку, що кров у змивах речовини бурого кольору (об. 1,2) походять від чоловіка (чоловіків) з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, або за рахунок змішування крові осіб з групами А9(ІІ) та О(І). Походження крові від потерпілого ОСОБА_10 не виключається, домішка крові підозрюваного ОСОБА_9 не виключається, якщо на момент скоєння в нього була зовнішня кровотеча( т.1а.м.к.п.58-60);

- даними висновку експерта №05-5-06/92 від 13.06.2018, згідно судово-

медичної експертизи зразків крові проведеної у відділенні судово- медичної імунології група крові потерпілого ОСОБА_10 А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти- В ізосерологічної системи АВО (висновок експерта №05-1-09/300 від 07.06.2018 року), з супутнім антигеном Н. Згідно судово-медичної експертизи зразків крові проведеної у відділенні судово- медичної імунології група крові підозрюваного ОСОБА_9 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО (висновок експерта №05-1-09/301 від 07.06.2018 року). При судово-медичній експертизі слідів на ганчірці (об.5,6,7) та простирадлі (об. 10,11,12) кров не виявлено. При судово-медичній експертизі плям коричневого кольору з бурим відтінком на куртці (об. 1-4) виявлено кров людини. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі плям коричневого кольору з бурим відтінком на трусах (об.8,9) виявлено кров людини, в об.9 можливо чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групу крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що антигени Аі Н, виявлені в слідах крові на куртці ( об.1-4), походять від особи з групою крові А(ІІ) ізогемаглютинінами анти-В ізосерологічної системи АВО з супутним антигеном Н, або за рахунок змішуванні крові осіб з групами О(І) та А(ІІ) ізосерологічної системи АВО. Походження крові ОСОБА_9 не включається у вигляді домішки. Антигег Н, виявлений в слідах крові на трусах ( об.8,9) походить від особи, а в об.9 можливо від чоловіка з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. Походження крові ОСОБА_9 не включається. Даних за присутність крові потерпілого ОСОБА_10 не отримано ( т.1а.м.к.п.55-57);

- даними висновку судово-психіатичного експерта №222 від 06.06.2018, згідно якого ОСОБА_25 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, що при збереженні у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю - свідчить про

його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_9 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося

психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, що при збереженні у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, вольового контролю, критичних і прогностичних функцій - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру( т.1а.м.к.п.65-69);

Доводи обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що його дії охоплюють диспозицію ч.1 ст.121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд дав відповідну оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.

Також не знайшло свого підтвердження при розгляді матеріалів кримінального провадження доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_15 стосовно того, що останній завдав ударів потерпілому, лише з метою припинити протиправні дії потерпілого, які вчинялися ним відносно ОСОБА_12 .

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_7 , які викладені в змінах до апеляційної скарги, а саме, що дії ОСОБА_15 слід кваліфікувати за ст.124 КК України.

Дані доводи захисника та обвинуваченого спростовані наведеними у вироку доказами, а саме даними висновку експерта № 02-01/679 від 14.06.2018, згідно якого вбачається кількість нанесенних ударів ОСОБА_10 , їх характер та локалізація наслідки їх отримання, тому колегія суддів вважає дані доводи апеляції про перевищення меж необхідної оборони з боку ОСОБА_26 такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та дії останнього у даному випадку не можливо вважати такими, що вчинені з перевищенням меж необхідної оборони.

При цьому колегія суддів враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_15 наніс три удари ножем в життєво важливі органи та згідно вищезазначеного висновку експерта у потерпілого ОСОБА_20 виявлено рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину; рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку, тому на думку колегії суддів такі дії ОСОБА_15 не можна вважати захистом від нападу ОСОБА_20 .

Крім того, колегія суддів враховує ту обставину, що конфлікт між ОСОБА_20 та ОСОБА_15 відбувся біля квартири обвинуваченого, який вийшов з неї, а тому при бажанні ОСОБА_15 мав реальну можливість уникнути конфлікту, тим більше, що первісно ОСОБА_15 не був учасником конфлікту між потерпілим і ОСОБА_17 і втрутився в даний конфлікт з власної ініціативи.

Колегія суддів перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що докази в своїй сукупності свідчать про наявність умислу ОСОБА_15 у незакінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_20 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Суд першої інстанції оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів підтверджує винуватість ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення.

Насамперед, умисел ОСОБА_15 у незакінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_20 підтверджується локалізацією та тяжкістю нанесених тілесних ушкоджень у потерпілого (рани лівої бокової поверхні грудної клітки, які проникають в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки та крововиливом в плевральну порожнину та черевну порожнину; рана в лівій надлопатковій ділянці, яка не проникає в грудну клітку, механізм їх спричинення, кількість нанесених ударів (3 удари) ножем в життєво важливі органи. Крім того колегія суддів враховує поведінку винного, який не спромігся надати будь-яку допомогу потерпілому.

Разом з тим, колегія суддів враховує знаряддя злочину ніж, тому доводи обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що в той вечір в його руці була стамеска за допомогою якої він ремонтував телефон, спростовуються даними висновка експерта № 02-01/679 від 14.06.2018, згідно якого у ОСОБА_10 мали місце ушкодження, які виникли від дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями; та показами потерпілого ОСОБА_27 , який чітко в судовому засіданні надав пояснення стосовного того, що йому наносилися удари ножем.

Часткове визнання вини обвинуваченого ОСОБА_15 , колегія суддв розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Таким чином, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України знайшло своє підтвердження при розгляді даного кримінального провадження, а суд першої інстанції використав всі можливі заходи для перевірки всіх доказів по справі та в межах своїх прав та обов`зків.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, про те, що судом першої інстанції в порушення норм ст.319 КПК України не була винесена ухвала про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд спочатку, оскільки до розгляду даної кримінальної справи 11.09.2018 року вступив новий член колегії - суддя ОСОБА_16 , думка якої щодо процесуальних рішень, які приймались попередньою колегією 12.07.2018 року та 23.07.2018 року, не зясовувалась є необґрунтованими, які спростовуються наступним.

Ухвалою районного суду від 12 липня 2018 року в підготовчому судовому засіданні в складі суддів: головуючий-суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_28 та ОСОБА_29 було призначено до судового розгляду дане кримінальне провадження на 23 липня 2018 року, яке не відбулося у зв`язку з відмовою обвинуваченого ОСОБА_15 від захисника та призначенням йому адвоката через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 11.09.2018 року відбулася заміна судді ОСОБА_28 на суддю ОСОБА_16 .

Розгляд кримінального провадження було призначено на 29 листопада 2018 року.

Згідно вимог ч.2 ст.319 КПК України, суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання відповідних вимог.

Враховуючи те, що заміна члена колегії на суддю ОСОБА_16 відбулася після підготовчого судового засідання, але до початку судового розгляду, а саме 11.09.2018 року (що підтверджується даними журналу судового засідання та звукозаписом, який міститься на технічному носії), в такому разі та враховуючи вимоги ст.319 КПК України відсутні підстави винесення ухвали про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку, оскільки судовий розгляд у даному випадку ще не розпочато.

Вимоги апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_15 у зв`язку з м`якістю є безпідставними.

При призначенні покарання ОСОБА_15 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65, 66, 67, 68 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про

практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за умисне вбивство, вчинив один епізод злочинної діяльності, характеризується задовільно, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину та призначив покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Призначене ОСОБА_15 покарання є домірним тяжкості злочину та особі обвинуваченого, а апеляційні вимоги прокурора зводяться лише до призначення покарання на 1 (один) рік більше від призначеного судом першої інстанції.

З приводу призначеного покарання, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

Санкцією ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч.3,4 ст.68 КК Умкраїни за вчинення замаху на злочин, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарань, передбаченого санкцією статті, при цьому в даному випадку довічне позбавлення волі не може бути призначене.

Таким чином ОСОБА_15 за вчинений злочин не можливо призначити покарання більше 10 років позбавлення волі, при цьому покарання у виді 10 років позбавлення волі співпадає з найнижчою межою санкції статті обвинувачення.

З аналізу вказаних статей КК України можливо зробити висновок, що ОСОБА_15 можливо призначити покарання лише у виді 10 років позбавлення волі.

Однак, як убачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_15 призначено покарання за ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України 8 років позбавлення волі, тобто покарання непередбачене законом про кримінальну відповідальність.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, просив скасувати вирок у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_15 у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Таким чинам прокурор в апеляційній скарзі просить призначити ОСОБА_15 покарання, яке також не передбачене законом про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку помилку суду щодо призначеного покарання можливо було б виправити шляхом застосування до ОСОБА_15 вимог ст.69 КК України, однак для цього у кримінальному провадженні відсутні правові підстави, так як у ОСОБА_15 взагалі відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

Розглядаючи питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду з метою призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.115 КК України, а саме у виді 10 років позбавлення волі, то колегія суддів приходить до переконання про відсутність для цього правових підстав, оскільки суд апеляційної інстанції за власною ініціативою погіршить становивще обвинуваченого в частині призначення останньому покарання більш суворого чим просить прокурор в апеляційній скарзі.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, тому з урахуванням апеляційних вимогт прокурора, колегія суддів законодавчо позбавлена можливості усунути вищевказані помилки суду першої інстанції.

На підставі вищенаведеного, наведені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення. В звязку з чим апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 зі змінами залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.06.2019 року

стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :