ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі кримінальне провадження № 201/3605/19 (пр. № 1-кп/201/665/2019), відомості про яке 28 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року близько 13 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, біля буд. 38, побачив малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який тримав у руках свій мобільний телефон «Honor», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 . В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення відповідного майна. Знаходячись у зазначений час у зазначеному місці, реалізовуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка вихопив у малолітнього потерпілого ОСОБА_7 з рук мобільний телефон «Honor», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , тим самим, відкрито викрав чуже майно. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, заволодівши мобільним телефоном Honor», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який належать малолітньому потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 2659 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання повністю буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, конкретним його обставинам та наслідкам, зокрема, характеру його дій і об`єкта злочинного посягання, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують його покарання, а отже, зазначені дані у сукупності з встановленими під час судового розгляду обставинами, свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 186 КК України або пов`язаного з його реальним відбуванням, при цьому, на думку суду, саме таке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових, в тому числі, аналогічних кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 314 грн. (триста чотирнадцять гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1