Справа № 638/7725/18
Провадження № 1-кп/638/756/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши кримінальному провадженні № 0005382 від 01.09.2016 за обвинуваченням :
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кабулеті, Грузія, громадянина України, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , який перебуває в цивільному шлюбі, має незакінчену середню освіту, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , невійськовозобов`язаного, на території України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 185.ч.1 ст. 262,ґч.1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в :
В провадження колегії суддів Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначив, що ризики не зникли, тому інший запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини: ОСОБА_7 повідомлено про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності із застосуванням насильства та погрози насильства, небезпечного для життя та здоров`я, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, у зв`язку з чим при обранні більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою він може спробувати переховуватися від суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти вказаного клопотання та повідомив, що не має намірів переховуватися від суду.
Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду та просив про зміну запобіжного заходу на будь- який інший не пов`язаний з триманням під вартою. Просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_7 тримається під вартою тривалий час. Зазначив, що потерпілі в судове засідання не з`являються, не цікавляться долею вказаного кримінального провадження. Окремо зупинився на тих фактах, що у справі цивільні позови не заявлені, тому поставлені в клопотанні питання щодо відшкодування шкоду недоречні, крім того свідки у справі допитані, тому тиск на них не може бути здійснений, вказані обставини не можуть слугувати ризиками при продовженні запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_9 в судове засідання з`явилась, наполягала на зміні запобіжного заходу, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Потерпілі в судове засідання не з`явились.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів судового розслідування, чинити перепони встановленню істини під час судового слідства, а також, знаходячись на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність. Також зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стану обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів також вважає встановленим існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також зазначає, що вони продовжують існувати.

При вирішенні клопотань про продовження та зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість, багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання колегією суддів вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інші протиправні дії, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, колегія суддів продовжує для ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 369 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Продовжити відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 12 серпня 2019 року до 17 години 00 хвилин, задовольнивши клопотання прокурора, відмовивши в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3