Справа № 196/432/19
№ провадження 1-кп/196/63/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 28 березня 2019 року, укладену в кримінальному провадженні №0000145 від 19.03.2019 р., яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, інвалідом не являється, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 восени 2018 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на полі, яке розташоване неподалік с. Кущівка Царичанського району Дніпропетровської області, побачив два дикоростучих кущі рослини коноплі. Достовірно знаючи, що вказана рослина є наркотичним засобом канабісом, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичної речовини канабісу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без мети збуту, ОСОБА_4 зірвав з вказаних кущів листя, зібрав насіння та переніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс у невстановленій досудовим розслідуванням кількості.

Далі ОСОБА_4 , висушив вказане листя рослини коноплі, подрібнив його до речовини придатної для вживання, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, після чого почав зберігати в господарському приміщенні за місцем проживання для власних потреб, а саме для власного вживання шляхом куріння, без мети збуту до 09.03.2019р.

Відповідно до висновку експерта № 1/8.6/1-93 від 27.03.2019, надані на дослідження 22.03.2019 речовини рослинного походження зеленого кольору масою 309,236 г, вилучені під час огляду домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_4 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 269,536 г.

Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
Під час досудового розслідування 28.03.2019 року, підозрюваний ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, під час судового провадження.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, а саме у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік п`ять місяців з покладенням на нього обов`язків, визначених ч.1,2 ст.76 КК України.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор, захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 309 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6,7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
Вид та міра покарання, які узгоджені сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних на ОСОБА_4 не надходило, відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначенні покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Розподіл процесуальних витрат слід здійснити на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2019 року між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік п`ять місяців.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів в розмірі 1430 грн.00 коп.

Речові докази: дисковий накопичувач "DVD-R" з відеозаписом проведення огляду території домоволодіння по АДРЕСА_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження; спецпакети експертної служби №№ 1803599, 1803598, 1803597, 1803592, 3617593, 3617592, 3617591 з речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, масою 260,397 г та насінням масою 190, 666 г, які були вилучені у під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили -знищити.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1