ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/7827/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2732/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
30 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2019р. стосовно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до 60 днів, тобто до 17 годин 45 хвилин 06.10.2019р.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років. А також, суд першої інстанції виходив із того, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, провину не визнає, поводиться в судовому засіданні зухвало. Крім того існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором запобігання ризиків зазначеним прокурором.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджується доказами, ухвалене з порушенням КПК України, а також стороною обвинувачення не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.9-11), прокурор у кримінальному провадженні просила продовжити строк тримання під вартою, в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання і просили звільнити обвинуваченого з-під варти (т.1 а.с.71).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання до 8 років позбавлення волі. А з урахуванням того, що цей обвинувачений вже кілька разів засуджувався за вчинення різних злочинів, згідно представленого обвинувального акту (т.1 а.с.2-5), ОСОБА_8 вже три рази притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за особливо тяжкі злочини, то ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є цілком обґрунтованими та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2019р. стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді