Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451 від 20.11.2016 року за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного м. Житомира від 18 березня 2019 року,

щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостомель, Київського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Представник потерпілого вирок суду просить скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання, ніж призначив суд першої інстанції. Вказує на те, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є несправедливим внаслідок м`якості. Зазначає, що суд не вірно зазначив, що обвинувачений частково відшкодував заподіяну злочином шкоду.

Прокурор вирок суду в частині призначення покарання просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Вказує на те, що призначене судом обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання. Посилається на те, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, не визнав вину.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18 березня 2019 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме: в період з 19 листопада 2016 року по 09 травня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.

Визначено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 2 753 грн. заподіяної матеріальної та 80 000 грн. моральної шкоди, всього 82 753 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 660 грн. 30 коп.

Як визнав суд, 19 листопада 2016 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_9 перебував за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , де між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_9 дістав з рукава куртки, у яку був одягнений, кухонний ніж, якого мав при собі, після чого умисно зі значною силою прикладання наніс потерпілій ОСОБА_12 сім ударів в місце розташування життєво-важливих органів потерпілої, а саме в область грудної клітки, у живіт, за праву вушну раковину голови.
В результаті завданих ударів за вищевказаних обставин ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани за правою вушною раковиною, двох колото-різаних ран передньої поверхні грудної клітки, одна з яких розташована по середньо вертикальній лінії тіла на рівні 3-4 ребер, інша дещо справа від неї на рівні 5-го міжребір`я, одна із даних ран має проникнення в плевральну порожнину з пошкодженням білясерцевої сорочки та м`яза серця, інша в плевральну порожнину не проникає. Ушкодження у вигляді рани, проникаючої в плевральну порожнину з пошкодженням білясерцевої сорочки та м`яза серця має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному наслідковому зв`язку з настанням смерті; двох ран в ділянці передньої черевної стінки, котрі проникали в черевну порожнину з пошкодженням печінки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; двох різаних ран в проекції задньої поверхні правого ліктьового суглобу, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати, яка виникла в результаті проникаючої рани в плевральну порожнину з пошкодженням біля серцевої сорочки та м`яза серця, двох проникаючих ран в черевну порожнину з пошкодженням печінки.
Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого та його представника, які просили задовольнити подані апеляційні скарги, захисника та обвинуваченого, про законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за обставин, наведених у вироку ґрунтується зібраними по кримінальному провадженні доказах, які зазначені у вироку суду, його дії за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Доводи представника потерпілого про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційний суд не бере до уваги.

Крім цього, посилання прокурора на те, що при призначенні покарання суд, врахувавши пом`якшуючі обставини, достатньою мірою не врахував обтяжуючих обставин та не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим злочину, є безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_9 вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, щиро розкаявся, частково відшкодував заподіяну злочином шкоду, вчинив особливо тяжкий злочин щодо особи похилого віку, думку потерпілого, який наполягав на суворості приначеного покарання, стан здоров`я ОСОБА_9 , який має хронічний психічний розлад, тому призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для скасування вироку суду в частині призначення покарання про що зазначено в апеляційних скаргах представника потерпілого та прокурора, колегія суддів не знаходить.

Крім цього, з матеріалів провадження видно, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 14.08.2017 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2017 року за апеляційними скаргами представника потерпілого та прокурора вказаний вирок суду скасований на підставі п.7 ч.2 ст.412 КПК України та призначений новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження, вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07.02.2018 року ОСОБА_9 було визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області від 04.06.2018 року за апеляційними скаргами представника потерпілого та прокурора вказаний вирок суду скасований, оскільки у мотивувальній його частині суд не зазначив форму вини і мотиви вчинення злочину в якому обвинувачується ОСОБА_9 та призначений новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин, коли вирок районного суду було скасовано хоча і за апеляційною скаргою прокурора і представника потерпілого, однак не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, колегія суддів, відповідно до положень ч.2 ст. 416 КПК України, позбавлена можливості скасувати вирок районного суду та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_9 більш суворе покарання, ніж призначив районний суд про, що зазначають в апеляційних скаргах прокурор і представник потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 та прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного м. Житомира від 18 березня 2019 року, щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: