Справа № 466/7889/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 06.06.2018

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куровичі Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого - заступником начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи, згідно наказу № 47 о/с від 27.07.2017, на посаді заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)" (надалі ДУ "ЛВК № 30"), виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, тобто будучи службовою особою, а також являючись, у відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів" працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання підполковник внутрішньої служби, впродовж періоду лютого-квітня 2018, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщенні ДУ "ЛВК № 30", за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, умисно вніс до офіційних документів - "Табелів обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами за лютий 2018 року, березень 2018 року і квітень 2018 року завідомо неправдиві відомості, а саме своїми підписами засвідчив факти виконання робіт по прибиранню службових приміщень впродовж робочого часу працівниками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27 і 28 лютого 2018 року у табелі за лютий 2018 року; 1, 2, 3, 5, 6, 7, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29 і 30 березня 2018 року у табелі за березень 2018 року; 2, 3, 4, 5, 6, 10, 11, 12, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26 і 27 квітня 2018 року у табелі за квітень 2018 року, хоча ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впродовж лютого-квітня 2018 року на території ДУ "ЛВК № 30", за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, не перебували, а відтак будь-яких робіт, у тому числі і по прибиранню службових приміщень виконувати не могли, натомість такі роботи виконувались засудженими, які відбувають покарання в установі, про що ОСОБА_10 було достовірно відомо, оскільки згідно цивільно-правових договорів № № 1 і 2 від 02.01.2018, укладених між ДУ "ЛBK № 30" гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 , на нього були покладені обов`язки щодо організації процесу робіт, контролю за ходом їх виконання та якості.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України - внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, службовою особою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. З приводу обвинувачення може пояснити наступне, в ДУ «"Личаківська виправна колонія (№ 30)" обіймав посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)". Його обов`язки чітко передбачені посадовою інструкцією. Щодо укладення цивільно-правових договорів на прибирання службових приміщень, про укладення таких не знав, їх не укладав, та з ними ознайомлений не був, їх підписував начальник колонії ОСОБА_11 .. Табелі він складав лише щодо офіцерського складу та вільнонайманих працівників свого відділення, які перебували в штаті, табель складав старший інспектор його відділення, а він підписував. Щодо табелів обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами такий табель він не складав, підписував його як член комісії. Про необхідність підписання такого табелю йому повідомили в бухгалтерії, та показали акти виконаних робіт, які були підписані начальником установи ОСОБА_11 , він вказані акти не підписував. Начальник установи ОСОБА_11 , жодних усних вказівок, щодо координації роботи прибиральниць та необхідності їх табелювання, йому не давав. Крім того, зазначив, що під час досудового слідства за клопотанням його адвоката, слідчий здійснював виїзд за місцем його роботи, для огляду комп`ютера на якому було складено табель, однак особисто він за комп`ютером не працює, необхідні документи складають інспектори його відділення, про що було повідомлено слідчому. Слідчим так і не було виявлено комп`ютера на якому були складені табелі.

Судом в ході судового слідства не встановлено та органом досудового розслідування не надано достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді заступника начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДУ "ЛВК № 30" та тимчасово виконує обов`язки начальника вказаного відділу. Обвинуваченого ОСОБА_6 знає так як він працює в ДУ "ЛВК № 30". По даній справі може пояснити наступне, установою були укладені цивільно-правові договори на прибирання службових приміщень ДУ "ЛВК № 30", по вул. Шевченка,156 у м. Львові. Її з даними угодами ознайомив начальник установи ОСОБА_11 .. На підставі цивільно-правових договорів, щодо обсягу виконаних робіт мав бути складений табель та акти виконаних робіт . Табель обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами, за її інформацією складав заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ "ЛВК № 30" ОСОБА_6 , за наказом начальника установи. На підставі якого документу на ОСОБА_6 були покладені обов`язки із складання табелю їй не відомо. Табель підписувала особа яка його складала та ставились внутрішні візи, зокрема її як в.о. начальника фінансового відділу, пізніше табель затверджував начальник установи. Кількість відпрацьованих годин перевіряв ОСОБА_6 , оскільки він складав табель, на підставі табелю її відділ складав акти виконаних робіт. Висновок, що цей табель складав ОСОБА_6 , вона робить з того що на ньому наявний його підпис. Крім того свідок зазначила, що коли вона підписувала табель в її компетенцію входило перевірити кількість відпрацьованих годин, проте яким чином вона це перевіряла пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він обіймає посаду начальника ДУ «ЛВК № 30». Обвинуваченого ОСОБА_6 знає так як він працював в ЛВК № 30 та обіймав посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення. В їх установі була проведена реконструкція приміщень, після чого виникла необхідність в укладенні цивільно-правових договорі з особами, які будуть здійснювати прибирання цих приміщень. Такі договори були укладені між ним, як начальником установи, гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_8 . Договори йому на підпис принесла головний бухгалтер та він їх підписав. Хто складав договори точно не скаже, але на його думку юрист, який на той час був у штаті установи. Згідно договорів, ОСОБА_6 , мав здійснювати контроль та координацію роботи прибиральниць, в його обов`язки входило табелювання цих працівників. Про те, що ОСОБА_6 відповідно до договорів мав табелювати працівників йому було повідомлено усно. Чому цивільно-правові договори не були доведені до ОСОБА_6 під підпис, пояснити не зміг. Вважає, що функціональні обов`язки ОСОБА_13 передбачені його посадовою інструкцією та іншими нормативними документами, які використовує в роботі відділення ОСОБА_6 , які це саме документи не вказав, однак відповідно до цих обов`язків, він має табелювати працівників свого відділення до яких відносились ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , оскільки в їх установі так заведено, що кожний начальник відділення табелює своїх працівників, якими документами це передбачено пояснити не міг. Зазначив, що табель затверджував, коли там були всі підписи. Чому на табелі крім підпису ОСОБА_6 який його складав, наявні ще три підписи, і для чого вони потрібні пояснити не зміг сказав, що в них так заведено. Також свідок не зміг пояснити, чому акти виконаних робіт підписував він як начальник установи, а не ОСОБА_6 , який згідно цивільно-правових угод був координатором роботи працівників.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає, стосунки в них робочі. Зазначила, що вона обіймає посаду начальника кадрової служби ДУ «ЛВК № 30», хоча в її обов`язки не входить візувати табелі, однак вона візує всі табелі установи, оскільки так було заведено, наскільки їй відомо це була офіційна вказівка управління , однак їй не відомий жодний документ яким це передбачено. В штаті, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відносно яких складені табелі не рахувались, головний бухгалтер їй пояснила, що вони працюють на підставі цивільно-правових договорів, як прибиральниці, вказаних договори вона не укладала та не бачила, табелі підписувала за вказівкою бухгалтера. Хто складав табель, не пам`ятає, оскільки табелів дуже багато. При огляді табелю в судовому засіданні, свідок зазначила, що на ньому бракує ще одного підпису, а саме того хто його склав, наявні на табелі підписи, це підписи заступників начальника установи, які візують усі табелі установи і є членами комісії. Коли вона складає табелі, складання яких належить до її компетенції, вона в обов`язковому порядку вказує, хто його склав і так має бути.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого знає, стосунки з ним робочі. Щодо візи на табелі пояснив, що він як заступник начальника відділення так як і заступники начальника інших відділень, підписував табелі, також підписував головний бухгалтер, чим це передбачено він не знає, але в їх установі так було заведено і вони підписували. Він, табелі не перевіряв, до роботи прибиральниць жодного відношення не мав. Хто склав вказані табелі, щодо роботи прибиральниць, він не знає.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що працює бухгалтером в ДУ «ЛВК № 30» , з обвинуваченим робочі відносини. В її функції входить нарахування заробітної плати, яке вона здійсню на підставі табелів, сама табелі не складає. Табелі та акти виконаних робіт по працівникам відповідно до цивільно-правових договорів їй приносила головний бухгалтер. Особисто вона нікому ці договори не носила і не показувала.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що він працює в Прокуратурі Львівської області та здійснює контроль за правами ув`язнених. У травні-червні 2018 року проводилась перевірка ДУ «ЛВК № 30», під час перевірки до нього надійшли скарги засуджених, що на різних дільницях проводяться різні відрахування із заробітної плати засуджених, зокрема на дільниці соціальної реабілітації із заробітної плати засуджених вираховуються витрати на прибирання приміщення та постіль. Ним були витребувані бухгалтерські документи, з яких вбачалось, що за прибирання відповідно до цивільно-правових договорів на дільниці соціальної реабілітації відповідають гр. ОСОБА_8 і гр. ОСОБА_9 . Засуджені повідомили, що приміщення своєї дільниці прибирають самі, згідно затвердженого начальником установи графіку, отримати графік йому не вдалось, оскільки як йому повідомили він не зберігається. Однак факт, прибирання дільниці соціальної реабілітації засудженим, йому підтвердив, начальник дільниці соціальної реабілітації. Після чого всі виявлені ним факти, він повідомив своєму керівництву. Хто складав цивільно-правові договори, акти прийому виконаних робіт та табелі, він не знає.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що він працює заступником начальника західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань пробації Міністерства юстиції України. Обвинуваченого знає по службі. В його обов`язки входило інспектування установи, щодо складання внутрішніх документів установи, за це відповідає начальник установи . Особисто він ніяких вказівок щодо укладення цивільно-правових договорі не давав, це не входить у його компетенцію. Про укладення таких договорів йому стало відомо вже під час перевірки установи. Угод він не бачив, чи фактично ці працівники працювали він не знає. Чи були на обвинуваченого покладені обов`язки згідно цих угод не знає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він працює на посаді начальника дільниці навчального відділення соціально-психологічної служби дільниці соціальної реабілітації. В його обов`язки входить контроль за засудженими. Відділення соціальної реабілітації, перебувало на реконструкції, після її проведення у лютому 2018 року, він у відділенні бачив жінок які прибирали, але хто вони він не знає, в подальшому коли у відділення заселились засуджені, прибирання здійснювалось ними згідно складеного графіку. Графік прибирання складав він, а затверджував начальник колонії. Графік складався на місяць та в подальшому не зберігався. Чи укладались із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 договори, він не знає, хто складав їх йому не відомо. Особисто він, жодних табелів, щодо обліку роботи часу працівників не складав, в його обов`язки входило складати табелі, щодо обліку часу роботи засуджених.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час судового засідання 06.11.2018 року показали, що обвинуваченого ОСОБА_6 не знають, щодо висунутого йому обвинувачення нічого пояснити не можуть, та в подальшому відмовляються давати покази суду.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом під час судового слідства оглянуті та досліджені наступні письмові докази.

Посадова інструкція № 47 заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення, він же начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» , затверджена начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 05 березня 2018 року, з якою ознайомлений ОСОБА_6 та у якій чітко прописані його обов`язки (а.с.23).

Наказ № 47 о/с від 27.07.2017 року про призначення ОСОБА_6 на посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення-начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» (а.с.24).

Цивільно-правовий договір № 1 від 02.01.2018 року укладений між начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , щодо прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК№ 30» будівлі ВСО по вул. Шевченка,156 у м. Львові, договір підписаний сторонами. Згідно п.5.1 договору координація процесу виконання роботи покладається на уповноваженого представника замовника в особі заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення - начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» ОСОБА_6 . Відповідно до п. 5.2. договору Координація полягає в організації процесу робіт, контролю за ходом виконання та якості. Цивільно-правовий договір не містить підпису ОСОБА_6 про його ознайомлення з ним (а.с.42-43).

Цивільно-правовий договір № 2 від 02.01.2018 року укладений між начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , щодо прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК№ 30» будівлі ВСО по вул. Шевченка,156 у м. Львові, договір підписаний сторонами. Згідно п.5.1 договору координація процесу виконання роботи покладається на уповноваженого представника замовника в особі заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення - начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» ОСОБА_6 . Відповідно до п. 5.2. договору Координація полягає в організації процесу робіт, контролю за ходом виконання та якості. Цивільно-правовий договір не містить підпису ОСОБА_6 про його ознайомлення з ним (а.с.44-45).

Акт № 2 від 28.02.2019 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 1 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 156 (а.с.32).

Акт № 2 від 28.02.2018 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 2 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 156 (а.с.33).

Акт № 3 від 30.03.2018 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 1 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.03.2018 року по 31.03.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 189 (а.с.34).

Акт № 3 від 30.03.2018 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 1 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.03.2018 року по 31.03.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 189 (а.с.35).

Акт № 4 від 27.04.2018 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 1 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 171 (а.с.36).

Акт № 4 від 27.04.2018 року про прийом виконаних робіт до цивільно-правового договору № 1 від 02.01.2018 року, складений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останньою виконані роботи по прибиранню службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» в період з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року обсяг відпрацьованих годин складає 171 (а.с.37).

Табель обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами з 01 лютого по 28 лютого 2018 року підписаний заступником начальника з ІКПЗ ОСОБА_6 , заступником начальника з СВПР ОСОБА_15 , начальником ВРП ОСОБА_14 , в.о. головного бухгалтера ОСОБА_12 та затверджений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 , у якому вказані відпрацьовані години свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» та які за вказаний період склали 156 годину в кожної. Посада, прізвище та підпис особи яка склала табель, відсутні (а.с. 27).

Табель обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами з 01 березня по 31 березня 2018 року підписаний заступником начальника з ІКПЗ ОСОБА_6 , заступником начальника з СВПР ОСОБА_15 , начальником ВРП ОСОБА_14 , в.о. головного бухгалтера ОСОБА_12 та затверджений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 , у якому вказані відпрацьовані години свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» та які за вказаний період склали 189 годину в кожної. Посада, прізвище та підпис особи яка склала табель, відсутні (а.с. 26).

Табель обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами з 01 квітня по 30 квітня 2018 року підписаний заступником начальника з ІКПЗ ОСОБА_6 , заступником начальника з СВПР ОСОБА_15 , начальником ВРП ОСОБА_14 , в.о. головного бухгалтера ОСОБА_12 та затверджений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 , у якому вказані відпрацьовані години свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК № 30» та які за вказаний період склали 171 годину в кожної. Посада, прізвище та підпис особи яка склала табель, відсутні (а.с. 25).

Протокол огляду від 20 серпня 2018 року, з якого вбачається, що телефони із сім картами, якими користуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у період з 08.00 год. по 18.00 год. з 01.02.2018 по 27.04.2018 р. жодного разу не перебували у зоні дії базових станцій операторів мобільного зв`язку поблизу місця розташування ДУ «ЛВК№ 30» (м. Львів, вул. Шевченка,156) (а.с.168-175).

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч.2 ст.8 і ст.9 КПК зобов`язують суди під час здійснення кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп у справі № 18/1148-97, удосконалення законодавства в контексті ст.55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Положеннями ст.8 «Загальної декларації прав людини» (1948 року) передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Право на ефективний засіб захисту закріплено також в положеннях ст.2 «Міжнародного пакту про громадянські та політична права».

Згідно з положеннями ст.ст.6 і 13 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий розгляд його справи який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Крім того, в основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчинені кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 8.02.1996 року.

Як вбачається з положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч.4 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 (обставині, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) цього Кодексу, покладається на слідчого і прокурора.

Положеннями п.1 ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Зазначена позиція висловлена в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом, зокрема воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Зазначені вимоги процесуального закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у рішеннях.

Так, у справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд зазначив, що у п.3 ст.6 Конвенції йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної, інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції».

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_6 обіймав посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ "ЛВК № 30". Його безпосередні обов`язки передбачені у Посадовій інструкції № 47 заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення, він же начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» , затвердженої начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 05 березня 2018 року.

У січні 2018 року начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 з гр. ОСОБА_20 та гр. ОСОБА_9 були укладені цивільно-правові договори № 1 та № 2, щодо прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК№ 30» будівлі ВСО по вул. Шевченка,156 у м. Львові. Згідно п.5.1 договорів координація процесу виконання роботи покладалась на уповноваженого представника замовника в особі заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення - начальник відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» ОСОБА_6 . Відповідно до п. 5.2. договору Координація полягає в організації процесу робіт, контролю за ходом виконання та якості.

З оглянутих судом оригіналів договорів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , з ними під підпис, ознайомлений не був, що під час судового слідства підтвердив свідок ОСОБА_11 , який показав, що ОСОБА_6 був повідомлений усно про його обов`язки, щодо контролю за роботою прибиральниць ОСОБА_20 та ОСОБА_9 та табелювання обліку їх робочого часу. Вказані обставини обвинувачений ОСОБА_6 заперечив та показав суду, що жодних усних вказівок з цього приводу не отримував.

Судом також були оглянуті Акти прийому виконаних робіт відповідно до цивільно-правових договорів № 1 та № 2 від 02.01.2018 року, згідно яких, виконані роботи приймав начальник колонії ОСОБА_11 , хоча згідно договорів координатором було визначено обвинуваченого ОСОБА_6 , підписи останнього на актах відсутні.

При цьому свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 в судовому засіданні показали, що акти прийому робіт відповідно до цивільно-правових договорів, підписувались вже після складання табелю, що на думку суду є нелогічним, оскільки табель обліку робочого часу є підставою нарахування заробітної плати або грошової винагороди за відпрацьований час, а тому логічно передбачити, що відповідно до цивільно-правових договорів на початку слід прийняти роботу та встановити затрачений на її виконання час, який і має бути зафіксований в актах прийому виконаних робіт та в подальшому зафіксований у табелі.

З оглянутих під час судового слідства табелів обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами, у яких вказані відпрацьовані години свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за прибирання службових приміщень ДУ «ЛВК № 30», вбачається, що вони підписані заступником начальника з ІКПЗ ОСОБА_6 , заступником начальника з СВПР ОСОБА_15 , начальником ВРП ОСОБА_14 , в.о. головного бухгалтера ОСОБА_12 та затверджений начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» - ОСОБА_11 .

При цьому у вказаних табелях відсутні відомості хто їх складав, наявні лише підписи членів комісії та підпис начальника установи, який їх затверджував. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,. показали, що вони як члени комісії підписували всі табелі установи, як начальники та заступники начальників установи, при цьому пояснити якими нормативно-правовими чи внутрішніми актами це передбачено, пояснити ніхто не зміг, всі зазначили, що в їх установі так прийнято.

Судом встановлено, що договором не передбачено обов`язку ОСОБА_6 , складати табель обліку відпрацьованого часу. Не міститься такого обов`язку і в посадовій інструкції ОСОБА_6 , яка була оглянута судом.

Посилання органу досудового розслідування на протокол огляду від 20 серпня 2018 року, з якого вбачається, що телефони із сім картами, якими користуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у період з 08.00 год. по 18.00 год. з 01.02.2018 по 27.04.2018 р. жодного разу не перебували у зоні дії базових станцій операторів мобільного зв`язку поблизу місця розташування ДУ «ЛВК№ 30» (м. Львів, вул. Шевченка,156), не підтверджує факту складання табелю обвинуваченим ОСОБА_6 та покладення на нього таких обов`язків, а також того, що вони не могли перебувати на території ДУ «ЛВК№ 30».

Будь яких інших доказів, які б вказували на те, що на ОСОБА_6 був покладений обов`язок складення табелю обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами, органом досудового розслідування, суду не представлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування, не було доведено факту складання табелю обліку відпрацьованого часу працівників Державної установи "Личаківська виправна колонія (№ 30)", що працюють за цивільно-правовими договорами саме обвинуваченим ОСОБА_6 .

Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано, як внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. При цьому орган досудового слідства, вважає, що внесення таких відомостей полягає у тому, що він своїми підписами засвідчив факти виконання робіт по прибиранню службових приміщень впродовж робочого часу працівниками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Однак судом встановлено, що виконані роботи приймав, не ОСОБА_6 , а начальник установи ОСОБА_11 , шляхом підписання актів прийому виконаних робіт, а табелі обліку відпрацьованого часу підписувались не лише обвинуваченим ОСОБА_6 , а ще трьома особами та не містили посилання на особу яка його склала.

З диспозиції частини 1 ст.366 КК України та узагальнень Верховного Суду України «Про практику розгляду кримінальних справ про злочини, склад яких передбачено ст.366 КК України (службове підроблення)», слідує, що об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативних передбачених у ч.1 ст.366 КК України дій: а) внесення до документу неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа. Отже, у всіх цих ситуаціях зміст справжнього документа змінюється лише частково - частина відомостей в ньому відповідає дійсності, а частина має неправдивий характер. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам. Інше підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами. Складання неправдивих документів - це повне виготовлення документа, який містить інформацію, яка не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам. Видача неправдивих документів означає надання фізичним або юридичним особам такого документа, зміст якого цілком або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою.

Тобто диспозиція ч.1 статті 366 КК України, не передбачає такого виду службового підроблення, як підписання документу з неправдивими відомостями, вона передбачає активні дії, які полягають у внесення до документу неправдивих відомостей; інше підроблення документів; складання неправдивих документів; видача неправдивих документів, однак не просте їх візування.

Візу на табелях обліку відпрацьованого часу поставили чотири особи і затвердив начальник установи, при цьому зрозуміти хто їх склав, з самих табелів не можливо.

Відповідно до положень ч.2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, кримінальна відповідальність за вчинення такого злочину наступає, коли службова особа усвідомлює суспільно небезпечний характер та протиправний характер своєї поведінки та повинна знати, що відомості, які вона вносить до офіційного документа, є завідомо неправдивими, та бажає діяти саме таким чином, тобто діє з прямим умислом.

У відповідності до ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 9 вересня 2011 року у справі № 5-1060км11, сам по собі факт недостовірності відомостей в офіційному документі автоматично не тягне за собою кримінальну відповідальність та не є достатньою підставою для висновку про наявність у діях особи прямого умислу на службове підроблення.

Згідно з положеннями ч.ч.1 і 3 ст.370 та ч.3 ст.373 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, своє рішення суд вправі обґрунтовувати виключно тими доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюватися лише за умови доведення під час судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, суд вважає, що встановлені під час судового розгляду фактичні обставини не містять даних про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, невстановлення достатності доказів для доведення винуватості особи в суді.

Згідно з положеннями абзацу 2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється при встановлені судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.284 КПК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відсутні достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , тому, обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно виправдати на підставі абзацу 2 ч.1 ст.373 КПК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.284, 369 - 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, та виправдати.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1