справа № 563/698/19
провадження № 1-кп/563/118/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2019 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження № 0000381 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Крилів, Корецького району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, офіційно не працюючого, не депутата, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2017 року о 01:00 год., на площадці четвертого поверху під`їзду АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та його сусідом ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт в ході якого ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс по ОСОБА_6 не менше семи ударів тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа зліва, крововиливів на внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна з крапковою ранкою на його фоні, на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки, на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на тильну поверхню правої стопи, на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 7 ребра по серединно-ключичній лінії, садна на зовнішньо-задній поверхні нижньої третини лівої гомілки, колотої рани правого стегна, пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу. Відповідно до висновку експерта, тілесні ушкодження у вигляді колотої рани правого стегна, пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений, ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав. Вказав, що діяв в стані необхідної оборони захищаючись від протиправних дій потерпілого. В задоволенні пред`явленого цивільного позову просив відмовити повністю за безпідставністю. Зазначив, що проживає разом з ОСОБА_7 у цивільному шлюбі в будинку АДРЕСА_3 на 4 поверсі. Так, 10.10.2017 року приблизно о 01:00 год. перебував у своїй квартирі та лягли з дружиною спати. Приблизно в цей час він прокинувся від того, що почув гучний стукіт по вхідних дверях своєї квартири. Тому встав, відчинив двері у під`їзд та побачив, що його сусід ОСОБА_6 , який проживає на п`ятому поверсі під`їзду, піднімається до своєї квартири. При цьому він тримав в руках свій двохколісний велосипед. Він запитав у ОСОБА_6 для чого він у нічну пору доби гучно стукає по дверях, адже це було вже не в перший раз. У відповідь ОСОБА_6 почав агресивно себе поводити, погрожувати. ОСОБА_6 взяв у руки дерев`яну палицю на кінцівці якої був прибитий цвях, та почав нею розмахувати в його сторону. Палицю, якою розмахував, ОСОБА_6 знайшов на площадці п`ятого поверху під`їзду. Під час розмахування нею, ОСОБА_6 почав наносити удари по руках, якими ОСОБА_4 захищався. Вказав, що в якийсь час він зміг вихопити у ОСОБА_6 палицю та почав палкою захищатися від ударів ногами ОСОБА_6 . При цьому не заперечує, що можливо і наніс кілька ударів по ногах ОСОБА_6 . Після цього, зі своєї квартири вийшла сусідка ОСОБА_8 , яка проживає на п`ятому поверсі. Вона почала робити зауваження та словесно намагалася врегулювати конфлікт. Вказав. що після того він та ОСОБА_6 ще трохи словесно поконфліктували після чого розійшлися по своїх квартирах. Зазначив, що ОСОБА_6 , вже протягом тривалого часу неодноразово здійснював дрібні хуліганські дії щодо нього. Зокрема, він постійно обпльовує двері після чого він змушений постійно їх мити, дряпає їх поверхню та гучно по них стукає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що 10 жовтня 2017 року ОСОБА_4 відчинивши двері своєї квартири не мав можливості покинути місце конфлікту, а тому в стані необхідної оборони завдав кілька ударів по тілу ОСОБА_6 . Вважає, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, а тому просив суд ОСОБА_4 виправдати, а провадження у справі закрити. Також в задоволенні цивільного позову просив відмовити.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що також проживає в будинку АДРЕСА_3 на 5 поверсі. Так, 10.10.2017 приблизно о 01:00 год. Він їхав на двоколісному велосипеді із роботи до свого житла разом з знайомим ОСОБА_9 . Приблизно в цей час він зайшов у свій під`їзд та почав підніматися на п`ятий поверх, де знаходиться його квартира. Вийшовши на четвертий поверх під`їзду та будучи на площадці цього поверху, його сусід ОСОБА_10 , який проживає на цьому ж поверсі, із середини своєї квартири різко відкрив вхідні двері та вдарив його ними. Після цього між ними почалася суперечка в ході якої ОСОБА_4 взяв у свої руки дерев`яну палицю із набитим на ній цвяхом, що обпиралася об стінку під`їзду, та почав наносити нею удари по голові, тулубу, руках та ногах. Від завданих ОСОБА_4 ударів, із голови злетіла шапка та окуляри. Тоді, я одразу схопив руками велосипед та переніс його трохи вище четвертого поверху для того, щоб ОСОБА_4 його не поламав. Далі він почав запитувати ОСОБА_4 для чого він так поводиться. Нічого не відповівши ОСОБА_4 продовжив наносити удари палицею по його тілу. Слід зазначити, що при цьому була присутня його цивільна дружина, яка говорила, щоб ОСОБА_4 продовжував наносити удари. Згодом ОСОБА_11 перестав бити, оскільки зі своєї квартири вийшла спільна сусідка ОСОБА_12 , яка почала словесно заспокоювати. Зазначив, що в цей час почав шукати окуляри та шапку, але так їх і не знайшов. Тому вважає, що дані речі забрав ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_11 знову почав наносити по тілу удари палицею. Захищаючись, вказав, що схопив ОСОБА_4 за шию і таким чином утримував його. Посперечавшись в такому положенні із ним словесно, він трохи заспокоївся після чого його відпустив та пішов до своєї квартири. Будучи вдома, зателефонував ОСОБА_9 , а також викликав наряд поліції. Через декілька хвилин ОСОБА_9 прийшов додому та побачив, що на тілі наявні тілесні ушкодження.

Також просив уточнені позовні вимоги по цивільному позову задовольнити повністю.
Суд вважає показання потерпілого достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою, не суперечать одне одному. Підстав для обмовляння обвинуваченого потерпілим в судовому засіданні не встановлено. Суд також враховує, що потерпілий давав свої покази під присягою та будучи попередженими про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.
Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_7 , дала суду покази, що біля 01 години ночі вона спала в своїй квартирі АДРЕСА_4 . Прокинувшись від шуму та криків на площадці четвертого поверху та вийшовши з квартири вона побачила там ОСОБА_6 , який тримав в куті біля дверей її цивільного чоловіка ОСОБА_4 і вони голосно сперечались. Вона зробила зауваження ОСОБА_6 щоб припинити конфлікт, однак він на її слова не реагував. В цей час ОСОБА_4 попросив її піти в квартиру і викликати поліцію. Повернувшись в квартиру ОСОБА_13 не змогла знайти мобільний телефон і знову вийшла на площадку четвертого поверху. Там вона побачила, що ОСОБА_6 , стоячи на сходах, що ведуть з площадки четвертого поверху на п`ятий поверх і будучи дещо вище по відношенню до ОСОБА_4 , наносить останньому удари дерев`яною палкою в яку був забитий цвях. ОСОБА_4 захищався від ударів піднятими вверх і схрещеними вгорі руками і намагався вирвати дерев`яну палку з рук ОСОБА_6 . ОСОБА_13 знову повернувшись в квартиру не змогла знайти мобільний телефон щоб викликати поліцію та втретє вийшла на площадку четвертого поверху. Там вона побачила, що ОСОБА_6 , все ще стоячи на сходах, що ведуть з площадки четвертого поверху на п`ятий поверх і будучи дещо вище по відношенню до ОСОБА_4 , наносить останньому удари ногами, а ОСОБА_4 в цей час вже тримав в руках дерев`яну палку в яку був забитий цвях і відбивався нею від ударів ніг ОСОБА_6 . Конфлікт припинився після того, як їх сусідка по під`їзду ОСОБА_12 вийшла з квартири і стала обох заспокоювати.

Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_12 , дала суду покази, що проживає на 5 поверсі житлового будинку, що в АДРЕСА_3 . Вказала, що близько 02:00 год. 10 жовтня 2017 року почула на сходовій клітці шум та крики, вийшовши побачила, що конфліктували між собою ОСОБА_6 , її сусід, який проживає також на 5 поверсі та ОСОБА_4 , який живе на 4 поверсі будинку. Вказала, що бачила окривавлені руки ОСОБА_4 , однак факту бійки між ними вона не бачила. Вказала, що ОСОБА_4 стояв біля відкритих дверей у свою квартиру на сходовій клітці 4 поверху тримаючи однією рукою двері, а у іншій тримав дерев`яну палку в яку забитий цв`ях при цьому мав можливість залишити місце конфлікту і піти в квартиру. Потерпілий, ОСОБА_6 стояв на сходах вище сходової клітки 4 поверху і теж мав можливість залишити місце конфлікту. Велосипед ОСОБА_6 лежав на між сходовій клітці між 4 і 5 поверхами, видимих пошкоджень на велосипеді вона не побачила.
Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_14 , дала суду покази, що проживає на 4 поверсі житлового будинку, що в АДРЕСА_3 , є сусідкою ОСОБА_4 . Зазначила, що вночі 10 жовтня 2017 року не виходячи з квартири чула як ОСОБА_6 стукав у двері ОСОБА_4 , виривав ручку, кричав. Через годину, ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_4 покликала їх до себе в квартиру де вона побачила ОСОБА_4 в якого були окривавлені руки та який повідомив, що у нього відбувся конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого останній заподіяв йому наявні тілесні ушкодження. Після цього вказала, що була викликана поліція.
Допитаний в судовому засіданні свідок, ОСОБА_9 , дав суду покази, що проживає по АДРЕСА_5 , неподалік житлового будинку по АДРЕСА_3 де проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Вказав. що товаришує з ОСОБА_6 . Тієї ночі 10 жовтня 2017 року вони двоє поверталися з роботи, декілька хвилин постояли біля під`їзду будинку в якому проживає ОСОБА_6 , порозмовляли та він поїхав велосипедом до себе додому, а ОСОБА_6 зайшов у під`їзд. Приблизно через хвилин 20 до нього зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що його побили. Він зразу поставивши велосипед прийшов до ОСОБА_6 та побачив, що той дійсно мав тілесні ушкодження, зокрема була рана на нозі з якої текла кров. Вказав, що велосипед бачив у квартирі, чи були там наявні пошкодження не пам`ятає.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження і його винуватість доведена повністю та підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта № 110 від 17 жовтня 2017 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сліду від садна на спинці носа зліва; крововиливів: на внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна з крапковою ранкою на його фоні; на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки; на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на тильну поверхню правої стопи; на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу; на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 7 ребра по серединноключичній лінії; садна на зовнішньо-задній поверхні нижньої третини лівої гомілки. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від семи травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися у вказаний в обставинах термін і, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта № Д-22 від 31 січня 2018 року згідно наданих медичних документів у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на спинці носа зліва; крововиливів: на внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна з крапковою ранкою на його фоні; на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки; на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на тильну поверхню правої стопи; на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу; на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 7 ребра по серединноключичній лінії; садна на зовнішньо-задній поверхні нижньої третини лівої гомілки; колотої рани правого стегна; пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу. Тілесні ушкодження у вигляді колотої рани правого стегна; пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження, згідно п.2.3.5. вище вказаних «Правил…» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від семи травматичних дій тупогошх предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, могли утворитися в термін вказаний в постанові слідчого.

Відповідно до висновку експерта № Д-46 від 21 травня 2018 року на підставі даних додатквої судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , 1976 року народження, даних медичної документації, відомих обставин справи та у відповідності з поставленими запитаннями експерт прийшов до висновку, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта № Д-22 могли виникнути в механізмі та за обставини, викладених у протоколі допиту потерпілого від 17.10.2017 року та у проведеному і з ним слідчому експерименті від 08.02.2019 року.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.02.2019 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 останній розповів та на місці вказав обставини, за яких ОСОБА_4 наніс йому удари та заподіяв тілесні ушкодження.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2019 року проведеного за участю свідка ОСОБА_12 остання розповіла та на місці вказала обставини конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які вона бачила вийшовши з своєї квартири.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.02.2019 року проведеного за участю свідка ОСОБА_9 останній розповів про обставини конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про який він почув від ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 підтвердив всі експертні висновки, що були досліджені в судовому заіданні та є в матеріалах кримінального провадження. Вказав, що наявні та виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути як при обставинах самозахисту від ударів ногами потерпілого шляхом використання дерев`яної палки у яку забитий цв`ях, так і при обставинах безпосереднього і цілеспрямованого завдання ударів потерпілому. Крім іншого, зазначив, що ОСОБА_4 навіть при наявності ІІІ групи інвалідності та інших хворобливих станів міг нанести потерпілому ОСОБА_6 виявлені у нього тілесні ушкодження зважаючи на те, що вказані ушкодження не потребують докладання значної сили.
У судовому засіданні обвинувачений обрав захисну позицію невизнання вини, яка полягала у тому, що не спростовуючи самого факту бійки та можливого нанесення удару по тілу потерпілого, обвинувачений стверджував, що діяв так, захищаючись від нападу, умислу на спричинення тілесних ушкоджень не мав.

Оцінюючи сукупність доказів з точки зору взаємозв`язку, суд вважає показання обвинуваченого загалом правдивими, однак суд не приймає доводи обвинуваченого та його захисника в частині відсутності умислу на спричинення тілесних ушкоджень та діях обвинуваченого в умовах захисту від неправомірних дій потерпілого.

Суд критично сприймає твердження обвинуваченого про відсутність умислу через те, що він попередньо не планував спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки момент виникнення умислу не обов`язково повинен передувати початку певних дій особи умисел може виникнути в особи вже під час конфлікту, коли вона починає наносити удари відповідної сили і кількості.
Разом з тим, не відкидаючи факту сварки обвинуваченого з потерпілим, суд не вважає, що завдання легких тілесних ушкоджень не було необхідною, достатньою і співрозмірною реакцію на дії потерпілого. Окрім того, суд відмічає, що і в обвинуваченого і потерпілого була реальна можливість покинути місце події не застосовуючи при цьому будь-яких активних дій щодо один одного. Істотних перешкод для залишення обвинуваченим місця події не було, що власне і було підтверджено показами свідків, зокрема показами ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .
Таким чином, суд не вбачає в діях ОСОБА_4 як необхідної оборони так і перевищення меж необхідної оборони, що спростовується, як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями потерпілого, свідків, висновками експерта, даними слідчих експериментів, допитом самого експерта.

За таких обставин, аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, оцінюючи їх належність і допустимість, а також їх достатність і взаємозв`язок, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у спричинені ним 10.10.2017 року ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за наведених вище обставинах та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням даних про особу обвинуваченого, ОСОБА_4 встановлено наступне.
Так, згідно вимоги ДІАП НП встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий (а.п.45).
З медичної довідки КЗ ОЗ «Корецька центральна районна лікарня» Корецької районної ради Рівненської області слідує, що ОСОБА_4 на обліку в лікаря психіатра і нарколога не перебуває (а.п. 44).
За місцем проживання ОСОБА_4 згідно характеристики Корецької міської ради від 22.05.2019 року характеризується позитивно (а.п. 41).
Згідно зі ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим злочин є злочином невеликої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, не має.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, не має.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, його відношення до скоєного злочину, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання і вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
В кримінальному провадженні цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з відновленням здоров`я та шкоди завданої майну грошові кошти у розмірі 10951,48 грн., зокрема:
-1100, 00 грн. вартість пошкоджених окулярів;
- 379,00 грн. вартість спортивних штанів сірого кольору;
- 1700,00 грн. вартість спортивної куртки зеленого кольору;
- 1250,00 грн. вартість рюкзака синього кольору;
- 1475,00 грн. вартість переднього перемикача до спортивного велосипеда;
- 2231,00 грн. вартість заднього перемикача до спортивного велосипеда;
- 2816,00 грн. витрати на лікування та реабілітацію.
Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.
07 червня 2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 17 454, 40 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Надана квитанція від 08.11.2017 року №165953 на купівлю мазі «гідрокортизон» на суму 41,25 грн. на думку суду не може взятися до уваги оскільки вказана мазь відсутня в лікарських призначеннях для лікування та реабілітації ОСОБА_6 , більше того, в матеріалах справи відсутнє і саме лікарське призначення.
Надана квитанція від 26.09.2019 року №321964 на купівлю препарату «Долоксен» на суму 86,90 також до уваги судом не береться з огляду на її відсутність у лікарських призначеннях, а також з тих підстав, що придбана протягом тривалого часу після завдання потерпілому тілесних ушкоджень.
Інші медичні документи надані ОСОБА_6 судом оцінює критично та не вважає належними доказами оскільки вони надані в неякісних копіях та нечитаються.
Щодо наданого направлення на магнітно-резонансну томографію, то воно не може бути належним доказом для відшкодування певних витрат, оскільки не підтверджує факт проходження ОСОБА_6 такої діагностики та її вартість.
На підтвердження отримання від обвинуваченого тілесних ушкоджень та пошкодження спортивного велосипеда потерпілий надав фото наявних ушкоджень ноги, на яких зображено забинтовану ногу та синці, а також фото велосипеда. Фото, які надав потерпілий не мають ніяких ознак того, що зроблені саме після вчинення кримінального правопорушення, і прямо чи опосередковано пов`язані з обставинами конфлікту між обвинуваченим та потерпілим. З цих підстав вказані фото не можуть бути прийняті судом до уваги, як доказ того що саме ОСОБА_4 завдав зображені на фото тілесні ушкодження потерпілому та пошкодив велосипед. Більш того, фото були надані суду після того, як пройшло багато часу з моменту вчинення злочину, а фото велосипеда однозначно не підтверджують так і не спростовують його несправність та чи була ця несправність пов`язана з обставинами конфлікту.
Заявляючи вимоги в частині відшкодування шкоди пошкодженого майна (одягу, рюкзака, окулярів, велосипеда) позивачем не надано належних та допустимих доказів пошкодження вказаного майна та його вартості саме під час конфлікту з ОСОБА_4 10.10.2017 року.
Зокрема надані квитанції від 18.07.2017 року та від 01.12.2017 року не можуть бути належними доказами, оскільки надані в копіях та з їх змісту не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_4 та пошкодженням саме цих окулярів на які виписані згадані квитанції.
Зважаючи на це, цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження особистого майна (одягу, рюкзака, окулярів, велосипеда) задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не надано доказів пошкодження такого майна (наприклад, протоколу огляду речей), його вартості, а також того, що саме за результатами дій обвинуваченого ОСОБА_4 вказані речі були пошкоджені.
Отже, з врахуванням вищезазначеного в задоволенні цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Вимогами ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом було встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача, позивач зазнав певних фізичних та душевних страждань, тобто йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень. Тобто завдана моральна шкода стоїть у причинному зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд прийшов до висновку, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди відповідачем, а саме: доведено факт заподіяння протиправного діяння відповідача шляхом вчинення злочину; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.
Виходячи із засад розумності і справедливості, відповідно до вимог ст. ст.. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини фізичних та душевних страждань позивача (потерпілого) ОСОБА_6 , суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 2 500 грн., яку необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 вважаючи саме таку суму достатньою та необхідною, виходячи з обставин справи.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1