Справа № 567/1091/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Шахтинськ Карагандинської області, Казахстан, громадянку України, з вищою освітою, зареєстрованої за місцем проживання в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , непрацюючу, раніше не судиму,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.200, ч.1 ст.362, ч.1 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , в період з 20.07.2017 по 18.05.2018, відповідно до наказу начальника відділу Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» від 19.07.2017 №307-к, працювала на посаді провідного економіста сектору роздрібного бізнесу ТВБВ №10017/0122 філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк», що розташованого за адресою: м.Острог вул.Героїв майдану,9 Рівненської області, де, у зв`язку із виконанням службових обов`язків, маючи доступ до автоматизованої банківської системи «Барс Millennium» та програмного забезпечення «Card Managment», діючи умисно, вчинила незаконні дії, пов`язані з платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, а також несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах: 29.12.2017 без відома та згоди клієнта банку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , з використанням банківської системи «Барс Millennium» та програмного забезпечення «Card Managment» відкрила банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 та випустила миттєву картку № НОМЕР_2 по рахунку № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачеві доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.
Окрім того, ОСОБА_4 в період з 20.07.2017 по 18.05.2018, відповідно до наказу начальника відділу Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк» від 19.07.2017 №307-к, працювала на посаді провідного економіста сектору роздрібного бізнесу ТВБВ №10017/0122 філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк», що розташованого за адресою: м.Острог вул.Героїв майдану,9 Рівненської області, діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел викрадення коштів, що належали ОСОБА_7 , у період часу з 12.02.2018 по 22.02.2018 таємно викрала, перебуваючи на робочому місці за вище вказаною адресою, шляхом здійснення видаткових операцій по перерахунку грошових коштів, що належали ОСОБА_7 , на загальну суму 27270 грн. з діючого (легального) банківскього рахунку № НОМЕР_3 , відкритого 12.11.2013 на ім`я ОСОБА_6 на банківський рахунок, відкритий 29.12.2017 без відому та згоди на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_1 , спричинивши при цьому матеріальні збитки ОСОБА_7 на загальну суму 27270грн.
Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді провідного економіста сектору роздрібного бізнесу ТВБВ №10017/0122 філії - Рівненського обласного управління AT «Ощадбанк», маючи право доступу до автоматизованої банківської системи «Барс Millennium», що обробляється за допомогою електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), знаходячись в приміщенні ТВБВ №10017/0122 філії - Рівненське обласне управління AT «Ощадбанк», розташованому за адресою: м.Острог, вул. Героїв Майдану,9 Рівненської області, маючи єдиний умисел, з корисливих мотивів, використовуючи свій персональний логін та відповідний пароль доступу, у період часу з 15.02.2018 по 05.03.2018 несанкціоновано змінила інформацію, яка обробляється у вказаній автоматизованій системі, внісши недостовірні відомості до неї: без відому клієнта банку ОСОБА_6 створювала офіційні електронні документи - меморіальні ордери, на підставі яких доповнювала інформацію про рух коштів щодо здійснення видаткових операцій від імені клієнта банку ОСОБА_6 про перерахування грошових коштів на загальну суму 22310 грн. на банківські рахунки членів своєї сім`ї - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000103 від 29.03.2019 року та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 29.08.2019 року було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.362, ч.1 ст.200 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 29.08.2019 року, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться їй у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч.1 ст.362 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, за ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень. На підставі ст.70 КК України, остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Потерпілою ОСОБА_7 та представником потерпілого Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_11 подано заяви про надання письмової згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою. Претензії майнового та морального характеру у потерпілих до обвинуваченої відсутні.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відносяться до злочинів середньої тяжкості, санкція яких передбачає альтернативу видів покарання.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1 ст.185, ч.1 ст.362, ч.1 ст.200 КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинила підробку платіжних документів на переказ, платіжних карток, таємне викрадення чужого майна, несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в електронно-обчислювалиних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинені особою, яка має доступ до них, а тому кваліфікує її дії за ч.1 ст.200, ч.1 ст.185, ч.1 ст.362 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що при відсутності обтяжуючих покарання обставин дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення їй визначеного сторонами угоди виду покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов"язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання, водночас звернулась до суду з клопотанням про розстрочку виплати штрафу на шість місяців в зв`язку з тим, що вона на даний час не працевлаштована.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Враховуючи майновий стан обвинуваченої, яка на даний час не працює, суд вважає за можливе призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді штрафу із розстрочкою виплати рівними частинами строком на шість місяців.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речові докази, процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.314, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 29.08.2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.362, ч.1 ст.200 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання:

за ч.1 ст.185 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

за ч.1 ст.362 КК України - у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень,

за ч.1 ст.200 КК України - у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 51000 грн. рівними частинами по 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. строком на 6 місяців.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1