ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2113/19 Справа № 208/1363/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000922 від 18 жовтня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстровани та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначена покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільно від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обв`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Окрім цього, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
18 жовтня 2018 року близько 07 години 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «FAW СА1011 САRGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.07.2018 належить йому на праві власності, який було завантажено продуктами харчування у кількості 400 кг, здійснював рух у правій смузі для руху, зі швидкістю приблизно 48 км/год., в світлий час доби по сухому покриттю проїзної частини дороги, яка має дві смуги для руху, позначеними на проїзній частині дороги дорожньою розміткою 1.5. Правил дорожнього руху України, по пр. Аношкіна, зі сторони пр. Свободи, в напрямку пр. Шевченка, що проходить по території Заводського району м. Кам`янське, Дніпропетровської області. Під час руху у правій смузі по вищевказаній ділянці дороги пр. Аношкіна, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити на смузі свого руху перешкоду у вигляді пішохода похилого віку - ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину дороги пр. Аношкіна, у непризначеному для цього місці зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «FAW СА1011 САRGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, водій ОСОБА_5 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян та будучи неуважним до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля, аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого на правій смузі для руху, по напрямку руху автомобіля марки «FAW СА1011 САRGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку № 9, який розташований по пр. Аношкіна, о 07 годині 50 хвилин допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля марки «FAW СА1011 САRGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 , який був звернутий задньою бічною правою поверхнею тіла до виступаючих частин рухомого транспортного засобу.
Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 1.7., 2.3. б), 12.3. Правил дорожнього руху України, та порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що настали в термін 18 жовтня 2018 року близько 07 години 50 хвилин, на пр. Аношкіна, в районі будинку № 9, Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинами провадження. Обвинувачений звертає увагу на те, що хоча й провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, однак з огляду на те, що він не погоджується з тим, що його дії слід вважати злочинними, право на апеляційне оскарження вироку є беззаперечним та відповідатиме практиці ВСУ. Окрім цього, ОСОБА_5 зауважує, його показання свідчать про те, що він не в повній мірі погоджувався з встановленими обставинами. Так, обвинувачений зазначає, що наведені в обвинувальному акті обставини не відповідають його показанням, оскільки він стверджував, що вжив заходів для зменшення швидкості руху при наближенні до пішохода, однак зіткнення не вдалось уникнути саме з вини пішохода, який несподівано поновив рух. За цих обставин ОСОБА_5 вважає, що дослідження експертиз є необхідним, оскільки, виходячи з наведеного у них дослідження, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Поряд із цим, ОСОБА_5 вказує на те, що в основу експертиз були покладені відомості, здобуті з порушенням його права на захист, тому що під час слідчого експерименту він не мав статусу підозрюваного та не попереджався про кримінальну відповідальність. До того ж, обвинувачений зауважує, що при призначенні другої експертизи слідчий не вказав на те, що вона є додатковою або повторною. Окрім цього, звертає увагу, що на необхідність дослідження експертизи вказував й прокурор, однак суд залишив ці обставини поза увагою, тоді як висновки експертиз могли суттєво вплинути на висновки суду.
Також, ОСОБА_5 зазначає, що суд призначаючи йому покарання врахував позицію потерпілої ОСОБА_9 , однак не звернув увагу на те, що матеріали провадження не містять відомостей про її перебування із загиблим в родинних відносинах.
Серед іншого, обвинувачений зазначає, що матеріали провадження не містять також й відомостей про повноваження прокурора, який затверджував обвинувальний акт.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілої, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо ним не погіршується становище обвинуваченого. Крім того, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Колегією суддів встановлено, що під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини, а також за відсутністю заперечень з боку інших учасників провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, визнаних учасниками провадження, та розглянуто його в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Між тим, з наданих обвинуваченим показань, зазначених судом у вироку, видно, що ОСОБА_11 фактично визнав свою вину частково, оскільки вказав на інший механізм ДТП, ніж той, що викладений в обвинувальному акті.
Окрім цього, згідно технічного запису судового засідання, за умови розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, прокурором було заявлено клопотання про дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також висновків експертиз в обґрунтування зазначених в акті сум процесуальних витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Проте, як видно з вироку, суд обмежився лише дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, хоча й вирішив питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у кримінальному провадження.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом порядку здійснення судового розгляду, встановленого ч. 3 ст. 349 КПК України та вважає, що ці порушення в розумінні вимог ст. 412 КПК України є істотними.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченим, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовльнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4