Провадження № 1-кп/161/849/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000533 від 08 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від призначеного покарання із випробуванням та встановленням 3 (трьохрічного) іспитового строку,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 07 травня 2019 року, близько 17 год. 03 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу до відкритої території домоволодіння по АДРЕСА_2 через незамкнені двері проник в салон транспортного засобу марки "Део Ланос", червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , де за допомогою ключа, наявного в замку запалювання, привів в дію двигун автомобіля та розпочав рух останнім, таким чином повторно незаконно заволодів транспортним засобом, вартістю 95305 грн. 75 коп., та який вподальшому, після наїзду на перешкоду (металеву драбину), ним залишений по АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно та їх кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України не визнав та показав, що 07 травня 2019 року він, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої в цеху в смт. Торчин. Після чого, він, потерпілий та ОСОБА_8 вийшли на вулицю, де стояла машина потерпілого. Не пам`ятає точно хто, але припускає, що потерпілий, попросив у нього відігнати машину, а сам повернувся до цеху, ОСОБА_8 пішов додому. Внаслідок чого, він сів у авто, ключі знаходились в замку запалювання, завів двигун та поїхав, але не зміг потрапити у поворот та зупинився. Вийшов з машини, закрив двері і пішов додому спати. На наступний день прийшли працівники поліції і повідомили, що він побив авто. Умислу на заволодіння авто у нього не було. При цьому вказав, що ніхто не бачив, як він сів у авто та поїхав ним.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочині, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, його винність у його вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 07 травня 2019 року він разом із обвинуваченим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 святкували день ОСОБА_10 та розпивали алкогольні напоїв приміщенні цеху. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 пішли додому, а через 15-20 хв. він та ОСОБА_9 вийшли на вулицю та побачили, що немає його машини. ОСОБА_9 обійшов навколо цех та знайшов його авто побитим. Після чого, викликали поліцію. На наступний день, дізнався, що це ОСОБА_3 їхав на його автомобілі. Вказав, що в той день нікому не дозволяв керувати його авто, в тому числі ОСОБА_3 . Просив покарати обвинуваченого не суворо, зазначивши, що претензій будь якого характеру до обвинуваченого немає.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 07 травня 2019 року він, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої в цеху. Вийшли на вулицю з потерпілим, щоб йти додому, побачили, що пропало авто останнього. Почали шукати та знайшли його з цехом побитим. Будь яких доручень чи прохань потерпілого відігнати машину він не чув. Дізнався про те, що автомобілем їхав ОСОБА_3 на наступний день.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що в той день, відпочивали з чоловіками в цеху. Вживали алкогольні напої, бо святкували день ОСОБА_10 . Всі були п`яні. Добре не пам`ятає, але потерпілий попросив у обвинуваченого переставити авто, щоб не заважало. Пізніше потерпілий повернувся до цеху, а він пішов додому.
Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.
Зокрема, протоколом огляду місця події з доданими фототаблицями від 07 травня 2019 року, яким зафіксовано дорогу, якою рухався автомобіль марки "Део Ланос" та місце його зіткнення з сходами.
Протоколом огляду з доданим диском від 08 травня 2019 року, який вподальшому досліджено в судовому засіданні, на якому знаходиться двадцять три файли з відеозаписом подій, які мали місце 07 травня 2019 року, що зафіксовані на камеру відео спостереження встановлену на території, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , де саме ОСОБА_3 їде автомобілем.

Висновком експерта № 210 від 19 червня 2019 року, згідно якого, два сліди пальців рук відкопійовані на відрізки липкої стрічки та вилучені 07 травня 2019 року за адресою: смт. Торчин, вул. Незалежності, 116 Луцького району Волинської області, залишені пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 .

Висновком експерта № 56 від 26 червня 2019 року, згідно якого, ринкова вартість автомобіля марки "Део Ланос" 2008 року випуску до ДТП станом на 07 травня 2019 року складала 95305 грн. 75 коп. Вартість матеріального збитку завданого власнику та відновлювального ремонту автомобіля марки "Део Ланос" складає 15564 грн. 60 коп.
Відповідно до вимог п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23 грудня 2005 року, незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, з моменту встановлення контролю над ним.
В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що умислу на заволодіння транспортним засобом у нього не було, оскільки, на його думку, потерпілий попросив перегнати його авто, однак такі обставини не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується дослідженими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі, зокрема, показаннями самого потерпілого та свідків, які є послідовними і узгоджуються між собою та протоколами слідчих дій, відеоносіїв, які, на думку суду, є правдивими, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить добровільне відшкодування завданого збитки.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, посередню характеристику по місцю проживання, інформацію про вчинення нового злочину під час іспитового строку за попереднім вироком через незначний проміжок після його ухвалення, наявність на утриманні малолітньої дитини, думку потерпілого, який в судовому засіданні просив не суворо покарати обвинуваченого, вказуючи на відшкодування завданого йому збитку обвинуваченим.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, до даного вироку, до відбуття визначає йому остаточне покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, яке не можливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
При цьому, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить.
У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судових експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року, та остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. та автотоварознавчої експертизи в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп., а всього, на загальну суму 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) 16 коп.
Речові докази: змиви з ключа запалювання, змиви із важеля перемикання передач, змиви з дверної ручки водійського сидіння, змиви з керма автомобіля марки "Део Ланос", червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , контрольний змив, змиви з ручки відкривання дверей водійського сидіння вказаного автомобіля, змиви з перемикачів показчиків повороту автомобіля знищити; DVD-R диск марки "VS" залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1