Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/498/19
Провадження № 1-кп/280/232/19
У Х В А Л А
06 червня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000234 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Брусилів Житомирської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Леніно Ленінського району Кримської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з тим, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 09.06.2019. Прокурор наголосив на тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 , більше того, яке вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, яке поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, крадіжці, незаконному заволодінні транспортним засобом, а ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, існують наразі. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, крім того, наразі розглядаються інші кримінальні провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_6 систематично вчиняв злочини по всій території України, що свідчить про те, що він може ухилятися від суду, отже, існують обґрунтовані ризики впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню й вчинення іншого кримінального правопорушення, ухилятися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні та захисник ОСОБА_8 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник вважає, що суд не може розглядати клопотання про продовження тримання під вартою, оскільки воно подане неповноважним прокурором, не обґрунтоване, подане з порушенням процесуальних норм, не зазначено обвинувачення з посиланням на докази, не визначено жодного ризику, передбаченого ст.177 ЦПК України, у розгляді клопотання слід відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від суду, знищити або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, зробив для себе належні висновки. Більше того, захисник наголосила на тому, що обвинувачений ОСОБА_7 має задовільний стан здоров`я внаслідок хронічних захворювань, а в умовах слідчого ізолятору не має змоги проходити лікування, а тому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою колегії суддів Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.04.2019 продовжено застосований до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 09.06.2019.

Під час вирішення вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011, зокрема в пункті 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З моменту обрання та продовження обраного судом відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно них запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (забезпечить виконання обвинуваченими, покладених на них процесуальних обов`язків, зможе запобігти їх спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих).

Колегія суддів приходить до висновку, що на даний час при обґрунтованій підозрі із загрозою можливого суворого покарання ризик уникнення обвинуваченими суду є дійсним, реальним та наразі триваючим.

Обраний відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження.

Суд враховує, що обставини, які були підставами для обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 раніше судимі, обвинувачуються у вчиненні нових умисних злочинів, також на даний час судом не встановлено наявності стійких соціальних зв`язків обвинувачених.

Щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, то надані захистом докази не свідчать про те, що ОСОБА_7 потребує термінового лікування, що наявні підстави для госпіталізації його до закладів МОЗ, що він звертався за медичною допомогою до лікарів за час утримання під вартою. При цьому доказів неможливості утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обґрунтованих підстав підтверджених відповідними доказами для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, не встановлено. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Продовжити застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 04 серпня 2019 року включно.

Продовжити застосований до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 04 серпня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючого суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3