Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2779/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 19.01.2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
В поданій апеляційній скарзі захисник вирок суду просить змінити, пом`якшити покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції та визначити його у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Вказує на те, що її підзахисний має молодий вік, посередньо характеризується за місцем проживання, його мати має онкологічне захворювання та потребує догляду, а потерпілі по кримінальному провадженні не мають до ОСОБА_7 ніяких претензій.

На апеляційну скаргу захисника, прокурор у кримінальному провадженні подав заперечення, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2019 року ОСОБА_7 засуджено:
- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено обвинуваченому 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду та покарання, призначеного за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2018 року, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній, тримання під вартою.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з 03 липня 2019 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою по даному кримінальному провадженню, за період з 11.03.2017 року по 05.04.2018 року включно (ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.04.2018 року запобіжний захід змінено з тримання під вартою на домашній арешт) з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-VІІІ, яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України) зараховано в строк відбутого покарання ОСОБА_7 час тимчасового залишення на підставі ухвали суду від 15.06.2018 року в слідчому ізоляторі ДУ Житомирська установа виконання покарань (№8), починаючи з 15.06.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1838 грн. 30 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, 09.01.2017 року біля 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 знаходився поблизу будинку №68 по вул. І.Гонти в м. Житомирі, де спілкувався із знайомим йому ОСОБА_9 . В ході спілкування ОСОБА_7 помітив в ОСОБА_9 наявний мобільний телефон марки «Samsung» модель «J1». В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , а саме: вищезазначеним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою.
У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що не поверне одержане майно, використовуючи довірчі відносини з ОСОБА_9 , спонукав останнього передати йому для власних потреб мобільний телефон марки «Samsung» модель «J1». під надуманим приводом здійснення телефонного дзвінка, при цьому повідомив неправдиві відомості про те, що поверне телефон після здійснення розмови, таким чином викликавши в потерпілого упевненість в поверненні йому майна. На прохання ОСОБА_7 ОСОБА_9 , не усвідомлюючи про злочинний умисел ОСОБА_7 , будучи впевненим у правдивості його слів, добровільно надав останньому вищезазначений мобільний телефон.
Отримавши у вказаний спосіб мобільний телефон, ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, утримуючи мобільний телефон при собі, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 заволодів чужим майном шляхом зловживання; довірою, а саме: мобільним телефоном марки ««Samsung» модель «J1» ІМЕ11 НОМЕР_1 . ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 2800 гри., який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
21.01.2017 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де спілкувався із знайомими йому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В ході спілкування ОСОБА_7 помітив, що в ОСОБА_12 наявний мобільний телефон марки «Samsung» модель «JI». В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 , виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_12 , а саме: вищезазначеним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою.
У подальшому з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що не поверне одержане майно, використовуючи довірчі відносини з ОСОБА_12 спонукав останню передати йому для власних потреб мобільний телефон марки «Samsung» модель «JI» під надуманим приводом здійснення телефонної розмови з ОСОБА_13 , при цьому повідомив неправдиві відомості про те, що поверне телефон після здійснення розмови, та таким чином викликавши у потерпілої упевненість в поверненні їй майна. На прохання ОСОБА_7 , ОСОБА_12 не усвідомлюючи про злочинний умисел ОСОБА_7 , будучи впевненою у правдивості його слів, добровільно надала останньому вищезазначений мобільний телефон.
Отримавши у вказаний спосіб мобільний телефон, ОСОБА_14 доводячи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, утримуючи мобільний телефон при собі, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung» модель «JI» ІМEІ2 62159, вартістю 1684 грн. 55 коп., який належить ОСОБА_12 , таким чином спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.
15.02.2017 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. С.Ріхтера в м.Житомирі зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_15 .
В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь-якого майна, яке належить ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_15 пройти з ним до двору будинку АДРЕСА_3 .
У подальшому з метою реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, дочекавшись моменту, доки у зазначеному вище дворі будинку не буде сторонніх осіб, після чого упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, наніс удар ліктем правої руки в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_15 . Після цього користуючись тим, що воля потерпілого до опору, внаслідок застосованого насильства пригнічена, вихопив з рук потерпілого мобільний телефон GSmart Еssence ІМЕІ НОМЕР_3 , 1МЕІ2 19802 вартістю 1917 грн.
Після цього ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 відкрито викрав чуже майно, а саме мобільним телефоном марки GSmart Essence 1 НОМЕР_4 . ІМЕ12 НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1917 гри. та тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зі сторони порожнини рота, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
11.03.2017 роу біля 05 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №58 по вул. Космонавтів в м. Житомирі, помітив підсобне підвальне приміщення. В цей час, день, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у зазначеному вище підсобному приміщенні.
У подальшому, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, дочекавшись моменту, доки поблизу підвального приміщення будинку АДРЕСА_4 не буде сторонніх осіб, після чого упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замка проник всередину зазначеного вище підсобного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_16 та розміщувалося в підвальному приміщенні, а саме:
-2 розвідні слюсарні ключі, вартістю 80 гри. кожний, загальною вартістю 160 грн.;
-2 сантехнічні крани, вартістю 200 грн. кожний, загальною вартістю 400 грн.;
-4 електричні розетки, вартістю 30 грн. кожна, загальною вартістю 120 грн.;
-4 електричні вимикачі, вартістю 40 грн. кожний, загальною вартістю 160 грн.;
-набір слюсарних ключів, вартістю 200 грн.;
Після цього, зберігаючи викрадене майно при собі, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 1040 грн.
Заслухавши доповідача, захисника про задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню, не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинів стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а його дії за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував, що він визнав вину, щиро розкаявся, має молодий вік, посередньо характеризується за місцем проживання, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкі злочини, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкцій ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2019 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: