Житомирський апеляційний суд
Справа №279/950/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2019 року про відмову в задоволенні його клопотання про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про відмову в задоволенні його клопотання про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Рішення суду обґрунтовано тим, що виходячи з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 , останній не довів своє виправлення. Крім того, суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 звертався до адміністративної комісії установи виконання покарання із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак 13.02.2019 року адміністративна комісія установи відмовила засудженому в застосуванні невідбутої частини покарання більш м`яким, через те, що засуджений не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст.82 КК України. Стверджує, що зазначенні в його особовій справі стягнення за порушення режиму відбування покарання погашенні в установленому законом порядку. З моменту прибуття до Коростенської ВК №71 і по сьогоднішній день працевлаштований на виробництві установи відбування покарання. Має 9 подяк, які зафіксовані в його особовій справі.

Захисник підтримав апеляційну скаргу засудженого, яку таку, що підлягає задоволенню, оскільки наявні всі підстави до застосування до засудженого положень ст.82 КК України.

В судовому засідання прокурор заперечила проти апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , пояснивши, що вона є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції обґрунтованою та законною, і скасуванню не підлягає, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про відхилення апеляційної скарги, думку захисника про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п. 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

На думку колегії суддів оскаржена ухвала суду першої інстанції у повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону, є обгрунтованою та законною і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Судом встановлено, ОСОБА_8 засуджений 25.10.2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ст.ст.152 ч.2, 153 ч.2, 121 ч.1, 85 ч.1 Кримінального кодексу України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2016 року на підставі ст.72 ч.5 Кримінального кодексу України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.04.2013 року по 24.12.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 15 квітня 2013 року. Кінець строку покарання 06 серпня 2025 року.

ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ "Коростенська виправна колонія (№71)". Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_8 за весь період відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 1 раз застосовувався крайній захід виховного впливу у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора. Згідно характеристики з березня 2015 року засуджений ОСОБА_8 працевлаштований на виробництві установи в механічному цеху різноробочим. До праці відноситься задовільно, без ініціативи. Змінні завдання та окремі доручення вионує не завжди належним чином, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації. У відносинах з представниками адміністрації тактовний та ввічливий, їх законні вимоги виконує тільки під контролем. Участі у суспільному житті відділення та роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає та приймати не бажає, оскільки говорить, що це його не цікавить. За характером не врівноважений, не завжди контролює свої емоції та почуття, має пристосовницьку цілеспрямованість. Перебуває на обліку, як особа, яка схильна до вчинення членоушкодження.

Згідно письмових пояснень представника ДУ «Коростенської ВК №71» ОСОБА_9 у засудженого ОСОБА_8 не прослідковується сумлінної поведінки, оскільки останній свідомо не ставиться до правослухняного способу життя, не виконує беззаперечно законні вимоги адміністрації установи. Крім того, не вбачається у засудженого сумлінного ставлення до праці та виконання обов`язків, оскільки не проявляється покращення показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці тощо.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за ст.152 КК України, повторно вчинив згвалтування з застосуванням фізичного насильства з умисним заподіянням тілесних ушкоджень.

Хоч засуджений ОСОБА_8 і має подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, але це є обов`язком засудженого.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_8 вчинив повторно аналогічний злочин, за який був засуджений раніше, що свідчить про стійкість його злочинної поведінки, спростовують твердження засудженого та його захисника про те, що відбувши половину призначеного судом покарання, він вже став на шлях виправлення настільки, що до нього доцільно на даний момент застосовувати такі пом`якшення відбуття покарання, що передбачене ст. 82 КК України.

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що він вже повноцінно, стабільно став на шлях виправлення. Та обставина, що зазначенні в його особовій справі стягнення за порушення режиму відбування покарання погашенні в установленому законом порядку, та наявність подяк, які зафіксовані в його особовій справі, не є достатнім для висновку, що він вже став на шлях виправлення настільки, щоб можливо було застосувати положення ст. 82 КК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне погодитися.

Всі вказані вище обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 , ухвала суду є обгрунтованою та належним чином вмотивованою, і відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Доводи апеляційної скарги засудженого зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке є правом суду, а не обов`язком, тому з урахуванням вищенаведених обставин суд прийняв обгрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви про застосування ст. 82 КК України.

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 не вбачається, його заява про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є на думку апеляційного суду, передчасною.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2019 року про відмову в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: