"04" листопада 2019 р.

Справа №150/511/19
Провадження по справі №1-кп/150/51/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Чернівецької районної державної адміністрації ОСОБА_7 ,

практичного психолога Мазурівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000071 від 28.07.2019 року відносно

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, студента 2 курсу Комаргородського вищого професійного училища, судимого вироком Чернівецького районного суду від 06.09.2019 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст., ст.75, 76 КК України із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_4 27 липня 2019 року близько 17 години, знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, через вікно проник до середини будинку. Перебуваючи у одній із кімнат будинку та реалізуючи свій злочинний умисел неповнолітній ОСОБА_10 вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 5000 гривень належних ОСОБА_9 , після чого з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Органом досудового розслідування дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникнення у приміщення, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та показав, що 27 липня 2019 року близько 17 години перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 . Переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, через вікно проник до середини будинку, де перебуваючи у одній із кімнат викрав грошові кошти в сумі 5000 гривень. В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить суворо не карати обвинуваченого.
Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позицій немає, то суд відповідно до ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого, обов`язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України, та потерпілого, а також дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Своїми діями неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникнення у приміщення, вчинена повторно.

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4 ст.41 Конституції України).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями незаконно заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_9 , посягнув на приватну власність, яка є непорушною.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, №10, звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне йому достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного негативно характеризується по місцю проживання, раніше судимого, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітньою особою; відсутність відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, з досудової доповіді, наданої Чернівецьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» вбачається, що під час опитування обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 було встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, на думку органу пробації можливість виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст., ст.104, 76 КК України.

Обираючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання та відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_4 , судом враховується особа винного, його щире каяття; обставини та тяжкість скоєного кримінального правопорушення.
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений неповнолітнім ОСОБА_4 .
З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.09.2019 року та звільненням від відбування призначеного покарання із встановленням обов`язків, передбачених ст., ст.75, 76, 104 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації. Не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року (справа №150/392/19 (провадження по справі №1-кс/150/148/19)на грошові кошти в сумі 4800 гривень, номіналом купюр по 200 гривень, кількість купюр 24, із відповідними номерами купюр: СВ 0228710; УВ 4472339; ЕЧ 7274576; ХГ 2082140; ЕЮ 0387764; УП 8955076; УЖ 0714548; ЕИ 7423492; УЕ 2328951; ХЗ 4701790; УБ 0758371; ЕД 7445903; ВФ 6436384; УЗ 5425579; ЕВ 9911229; ХВ 7736172; ЗД 9649851; ТЖ 9546072; УЛ 3883278; ВФ 6418094; КЄ 2732182; ХЄ 6968685; УН 0721405; ТД 0907708, що упаковані до спецпакету Національна поліція України Головне слідче управління № 4440916, які були вилучені під час огляду місця події 27.07.2019 в ОСОБА_4 , накладено арешт.
З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року про накладення арешту на грошові кошти та вирішення відносно них питання про долю як речових доказів у відповідності до положень статті 100 КПК України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень статті 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75, ст.104 КК України звільнити неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на неповнолітнього ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Чернівецького районного суду від 06.09.2019 остаточно призначити неповнолітньому ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75, ст.104 КК України звільнити неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на неповнолітнього ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Термін відбування покарання неповнолітнього ОСОБА_4 рахувати з моменту винесення вироку 04 листопада 2019 року.
З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року на грошові кошти в сумі 4800 гривень, номіналом купюр по 200 гривень, кількість купюр 24, із відповідними номерами купюр: СВ 0228710; УВ 4472339; ЕЧ 7274576; ХГ 2082140; ЕЮ 0387764; УП 8955076; УЖ 0714548; ЕИ 7423492; УЕ 2328951; ХЗ 4701790; УБ 0758371; ЕД 7445903; ВФ 6436384; УЗ 5425579; ЕВ 9911229; ХВ 7736172; ЗД 9649851; ТЖ 9546072; УЛ 3883278; ВФ 6418094; КЄ 2732182; ХЄ 6968685; УН 0721405; ТД 0907708, що упаковані до спецпакету Національна поліція України Головне слідче управління № 4440916, які були вилучені під час огляду місця події 27.07.2019 в ОСОБА_4 , - скасувати.

Речові докази по справі:

- грошові кошти в сумі 4800 гривень, номіналом купюр по 200 гривень, кількість купюр 24, із відповідними номерами купюр: СВ 0228710; УВ 4472339; ЕЧ 7274576; ХГ 2082140; ЕЮ 0387764; УП 8955076; УЖ 0714548; ЕИ 7423492; УЕ 2328951; ХЗ 4701790; УБ 0758371; ЕД 7445903; ВФ 6436384; УЗ 5425579; ЕВ 9911229; ХВ 7736172; ЗД 9649851; ТЖ 9546072; УЛ 3883278; ВФ 6418094; КЄ 2732182; ХЄ 6968685; УН 0721405; ТД 0907708, що упаковані до спецпакету Національна поліція України Головне слідче управління № 4440916, які були вилучені під час огляду місця події 27.07.2019 в ОСОБА_4 , - залишити законному власнику - потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , які після завершення досудового розслідування йому і повернуто .
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1