Справа № 127/7058/19
Провадження № 1-кп/127/219/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000178, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0000178 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивував тим, що продовжують існувати ризики, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, обвинувачений вину у вчиненому не визнає, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, в зв`язку з необґрунтованістю наведених прокурором ризиків. Крім того, адвокат повідомив суд, що обвинувачений відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в повному розмірі, про що надав суду відповідні розписки. Вважає, що доцільним буде застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки в такому випадку у нього буде можливість заробляти кошти для відшкодування потерпілому моральної шкоди та витрат на правову допомогу.
Представник потерпілого ОСОБА_5 вважав за доцільне застосувати до обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката, повідомив, що обвинувачений матеріальну шкоду відшкодував йому в повній мірі.
Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 111112 рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії» від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року).
У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, у цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що він часто констатує порушення пункту 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з тим, що, навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, якщо взагалі роблять це, тоді як після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.

Також у вищевказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

При вирішенні питання суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню тривалий час перебуває під вартою, а тому наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину перестала сама по собі бути підставою для позбавлення його свободи. При цьому стороною обвинувачення при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до положень ч.2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби.
З урахуванням наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, відшкодування обвинуваченим потерпілому матеріальної шкоди в повному обсязі, зважаючи на тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою, враховуючи сумніви прокурора щодо кваліфікації дій обвинуваченого, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинуваченого та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд, з врахуванням вимог ст. 5 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 днів та змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній строком на 60 днів, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти із зали суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 199, 201,372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

У Х ВА Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_7 тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту в нічний час з 22.00 год. по 07.00 год. задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, звільнивши його з під варти із зали суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту діє з 22 травня 2019 року по 20 липня 2019 року включно.
Ухвалу направити начальнику Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП України у Вінницькій області.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя: