Справа № 158/3074/19
Провадження № 1-кс/0158/1070/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000648 від 02.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000648 від 02.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 01.11.2019 року орієнтовно о 20 год. 40 хвилин, громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_1 », на а/д НОМЕР_2 , неподалік с. Жабка Ківерцівського району, Волинської області був не уважним, не дотримався безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода, в результаті чого гр. ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Луцької міської клінічної лікарні.

01.11.2019 року під час проведення огляду місця події на а/д Р-14, неподалік с. Жабка Ківерцівського району, Волинської області було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_1 », керуючи яким ОСОБА_5 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Вилучений автомобіль було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити, оскільки зазначений транспортний засіб йому не належить, є майном медичної амбулаторії, яка обслуговує три населених пункти.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя проводить судове засідання без технічних засобів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за 0000648 від 02.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження, 01.11.2019 року під час проведення огляду місця події на а/д Р-14, неподалік с. Жабка Ківерцівського району, Волинської області було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Opel» моделі «Combo» д.н.з. « НОМЕР_1 », керуючи яким ОСОБА_5 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Вилучений автомобіль було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно до вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що вилучений автомобіль марки «Opel Combo», д.н.з. « НОМЕР_1 » є предметом злочину, визнаний речовим доказом, однак, існування розумних підозр вважати, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна вилученого транспортного засобу слідчим в клопотанні не обґрунтовано.

Крім того, вищевказаний автомобіль марки «Opel Combo», д.н.з. « НОМЕР_1 » не належить ОСОБА_5 , а є спеціальним транспортним засобом, для надання невідкладної медичної допомоги, для виконання сімейним лікарем своїх безпосередніх обов`язків.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний транспортний засіб у випадку незастосування арешту, призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000648 від 02.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1