ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3101/19 Справа № 203/2352/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000849 від 06 квітня 2019 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року, якою
- обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору, -

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті пред`явленого обвинувачення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що тривале знаходження справи на розгляді у суді негативно впливає на ОСОБА_11 та його батьків.

Крім того вказує, що з направленням обвинувального акту прокурору не згоден, оскільки саме в судовому засіданні формулюється обвинувачення з зазначенням форми вини, мотиву, статті відповідного закону, відповідальність за кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті пред`явленого обвинувачення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не містить положень, що суперечать один одному, не містить недопустиму натуралізацію опису злочину та в ньому зазначені підписи слідчого та прокурора. В обвинувальному акті викладені фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними та вказано правову кваліфікацію дій обвинувачених, формулювання обвинувачення, які вважає прокурор встановленими, що відповідає п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Також вказує, що у підготовчому судовому засіданні обвинувачені та їх захисники повідомили суд, що ознайомилися з обвинувальним актом та реєстром матеріалів, що мають його копії, а тому, у колегії суддів не було підстав повертати обвинувальний акт за відсутності розписок про отримання обвинувального акту.

Колегія суддів не мала підстав повертати обвинувальний акт з підстав не ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, оскільки така підстава взагалі не передбачена чинним КПК України.

Крім того, адвокат зазначає, що суд вдався до оцінки обставин, які складають суть обвинувального акту, тобто, вийшов за межі повноважень, наданих йому ст.314 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство не вимагає в обвинувальному акті конкретизувати фактичні обставини кримінального правопорушення, а лише наполягає на їх викладі, а також вказує на відповідну оцінку прокурора як сторони обвинувачення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, які саме правові ознаки злочину відсутні в обвинувальному акті відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та, відсутність яких завадили останнім у повному обсязі реалізувати своє право на захист, а судді визначити конкретний обсяг і межі судового розгляду. Також, колегією суддів не з`ясовано у обвинувачених, що саме їм не зрозуміло в формулюванні обвинувачення, яке їм пред`явлено.

Вказує, що сторони кримінального провадження належним чином ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, у зв`язку з чим, положення ст.290 КПК України стороною обвинувачення не порушені.

Також, прокурор зазначає, що повертаючи обвинувальний акт, колегія суддів у своїй ухвалі взагалі не вказала, які недоліки необхідно усунути, що позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, що не сприятиме розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою колегії суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000849 від 06 квітня 2019 року, щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору.
Також, обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 2 місяці, тобто до 04 грудня 2019 року, включно.

Колегія суддів в обґрунтування свого рішення зазначила, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання об`єктивної сторони в частині обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, а саме, не вказано в чому полягали як особлива зухвалість так і винятковий цинізм в діях обвинувачених.
Розписок про отримання обвинуваченими обвинувального акту до матеріалів обвинувального акту надано не було. Наявні в матеріалах обвинувального акту розписки не є належним доказом вручення обвинуваченим обвинувального акту, оскільки розписка на ім`я ОСОБА_10 не містить підпису останнього, факт вручення обвинувального акту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження. Також, в судовому засіданні не було спростовано факту не ознайомлення обвинувачених та захисника з зібраними матеріалами кримінального провадження, доказів ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до обвинувального акту надано не було, реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000849 від 06 квітня 2019 року таких відомостей не містить.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка вважала повернення акту необґрунтованим та просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисників, які зазначали про відсутність підстав для повернення прокурору обвинувального акту, думку представника потерпілої, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст.291 КПК України.
Так, відповідно до ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Колегія суддів зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст.291 КПК України документи.
Закон не висуває інших вимог до обвинувального акту, крім тих, які зазначені в ст.291 КПК України.
Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам саме ст.291 КПК України.
Вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції належним чином не були дотримані.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до висновку про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд дійшов з тих підстав, що він не містить чіткого формулювання об`єктивної сторони в частині обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, а саме, не вказано в чому полягали, як особлива зухвалість, так і винятковий цинізм в діях обвинувачених, а також, до матеріалів обвинувального акту не було надано розписок про отримання обвинуваченими обвинувального акту та доказів ознайомлення обвинувачених та захисника з матеріалами кримінального провадження.
Колегія суддів зазначає, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Це не означає, що при формулюванні кожного обвинувачення мають бути зазначені всі без виключення обставини, наведені у переліку статті 91 КПК. Натомість зазначення в обвинувальному акті обставин, що не стосуються справи і не впливають на правову кваліфікацію правопорушення, ускладнює розуміння обвинувачення і може зробити його неясним для обвинуваченої особи, що суперечитиме меті забезпечення умов для ефективного захисту.
Це підтверджено і практикою Європейського суду з прав людини, на яку посилається захисник. У рішенні Маточча проти Італії зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції, змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».
Як вбачається з матеріалів провадження, у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були відображені всі суттєві моменти, які стосувалися як фактичної сторони, так і правової кваліфікації інкримінованих їй діянь. Позиція сторони захисту протягом усього кримінального провадження свідчить про те, що обвинувачені та їх захисники розуміли зміст обвинувачення.
Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки, як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та обвинувачення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було сформульовано достатньо детально, а тому, не погоджується з висновками суду в цій частині.
Посилання суду на те, що до матеріалів обвинувального акту не було надано розписок про отримання обвинуваченими обвинувального акту є необґрунтованими, оскільки, згідно розписок про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, наявних в матеріалах провадження (а.с.12, 13), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у присутності двох понятих відмовилися їх отримувати.
Водночас, у судовому засідання суду першої інстанції та апеляційної інстанції обвинувачені та їх захисники зазначили про отримання обвинувальних актів та ознайомлення з висунутим їм обвинуваченням.
Доводи ж суду про те, що до обвинувального акту не було надано доказів ознайомлення обвинувачених та захисника з матеріалами кримінального провадження колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дана обставина не є такою, що може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Під час розгляду справи у Дніпровському апеляційному суді, захисники та обвинувачені зазначили, що вони були ознайомлені з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі.
Також, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав не ознайомлення обвинувачених та захисників з матеріалами кримінального провадження на досудовому розслідуванні, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні, тоді як відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим було відкрито доступ до матеріалів досудового розслідування.
У разі, якщо зазначені відомості не підтвердяться в ході судового розгляду, то вказана обставина має інші наслідки, аніж повернення обвинувального акту, а саме, відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Таким чином, зазначені судом першої інстанції вказані вище формальні недоліки, на підставі яких суд повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання щодо встановлення особи обвинуваченого, потерпілого, доведеності вини і правової кваліфікації дій обвинуваченого, належності чи допустимості доказів, вирішення цивільного позову з`ясовуються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.
За таких обставин, на думку колегії суддів, згідно до вимог діючого кримінального процесуального закону України, сумніви суду є передчасними, тоді як визнати обґрунтованими висновки суду в частині невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, колегія суддів не може, тому вважає слушними доводи прокурора та захисників, викладені в апеляційних скаргах та приходить до висновку про задоволення їх вимог.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4