Справа № 629/6263/18
Провадження № 1-кп/629/201/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001865, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, з середньою технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, зі слів перебуваючого в цивільному шлюбі, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11.06.2009 року Ленінським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Донецьк від 30.03.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 20 днів,
- 29.05.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; звільненого 24.03.2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2018 року о 00:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля буд. 21 по вул. Соборній в м. Лозова Харківської області, де помітив на лавці раніше незнайомого йому чоловіка, який розмовляв по мобільному телефону, після чого в нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 ззаду, схопив рукою мобільний телефон та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном торгової марки «S-TEEL» моделі «Р450», в якому знаходились дві сім-картки оператора «МТС» та «Київстар», після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 17.10.2018 року вночі він знаходився біля буд. 21 по вул. Соборній в м. Лозова, де на лавці побачив незнайомого чоловіка, який розмовляв по телефону. Він підійшов до нього ззаду, схопив телефон та ривком заволодів ним, після чого зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має середню технічну освіту, зі слів перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився для участі у підготовці досудової доповіді, оцінка ризику вчинення повторного правопорушення проводилася лише по статистичним факторам.

Оцінка виявила уже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується високою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як уже високий. На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення, запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст.186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
Тому суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 374 КПК України, суд, -

з а су д и в :

Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та піддати його покаранню у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (УК Слобідсь/мХар Слобідськи/24060300, код банку 37999680, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 0005, код доходів 24060300, інші надходження) судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4041 від 26.10.2018 року в розмірі 572 гривні 00 копійок.

Речовий доказ по справі:

- мобільний телефон марки «S-TEEL» моделі «Р450» з двома сім-картками, який належить потерпілому ОСОБА_5 та переданій йому на відповідальне зберігання під розписку залишити останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1