Справа № 308/960/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0000430,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0000430, згідно з якою просить зобов`язати Генерального прокурора України у кримінальному провадженні № 0000430 винести постанову за результатами розгляду клопотання скаржника АБВБ18-01/15-095 від 23.10.2018 року.

Подану скаргу мотивує тим, що 23.10.2018 року скаржник звернувся особисто до Генерального прокурора України з клопотанням АБВБ18-01/15-095, підписаним ЕЦП, щодо вирішення спору про підслідність між військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону та Національним антикорупційним бюро України. 07.11.2018 року скаржником отримано повідомлення за номером 10/1/3-р (10/1/3-14241вих18) від 29.10.2018 року, яке було надіслано простою поштовою кореспонденцією 30.10.2018 року, згідно з яким клопотання було класифіковано як звернення та переслане до військової прокуратури Західного регіону для організації розгляду. Із вказаною бездіяльністю не погоджується з тих підстав, що всупереч положенням п. 2 ч. 5 ст. 217 КПК України, яким визначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, зокрема, передбачених ст. 364 КК України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування), досудове розслідування ведеться військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону. Зауважує, що сума інкримінованих збитків, яка станом на сьогодні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 10.11.2017 року за № 0000430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 КК України, згідно з матеріалами провадження, розмір завданої злочином шкоди, яка полягає, за версією органу досудового розслідування, в неотриманих державою митних платежах, складає 12318380,82 грн., що на цілий порядок вище розміру, визначеного п. 2 ч. 5 ст. 217 КПК України. Відтак, вважає, що наявний спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності НАБУ, а з огляду на те, що спір стосується підслідності НАБУ та слідчих військової прокуратури, то заступники Генерального прокурора України, керівник САП та головний військовий прокурор кожен можуть мати відомчий інтерес, а тому такий спір може бути вирішений лише Генеральним прокурором України особисто, однак не військовою прокуратурою Західного регіону, куди було спрямовано до виконання начальником слідчого управління ГПУ. Вказує, що отримавши клопотання у триденний строк прокурор був зобов`язаний винести постанову.

10.05.2019 року адвокатом ОСОБА_3 подано до суду додаткові письмові пояснення разом з копією висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 26.03.2019 року № 22/553/19-61, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ), які долучено до матеріалів справи.

Адвокат ОСОБА_3 вимоги поданої скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з наведених у ній мотивів, подавши про це письмову заяву.

Прокурор у дане судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, при цьому його неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчим суддею на адресу Генеральної прокуратури України було скеровано лист-повідомлення від 20.03.2019 року, у відповідь на який від начальника відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 до суду надійшов лист від 15.05.2019 року, в якому повідомлено, що 23.01.2018 року заступником Генерального прокурора - Головним військовим прокурором підслідність кримінального правопорушення № 0000430 визначено за слідчими військової прокуратури Ужгородського гарнізону, у цьому кримінальному провадженні спір про підслідність між військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону та Національним антикорупційним бюро України відсутній. Крім того, ч. 1 ст. 303 КПК України містить виключний перелік рішень слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а також бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Відповідно до ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі, на носії інформації, у журналі судового засідання. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України проводити процесуальні дії у порядку, визначеному КПК України, уповноважений прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Прокурори Генеральної прокуратури України не входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000430, процесуальні дії у цьому провадженні не уповноважені проводити. З огляду на викладене просить відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 .

Вивчивши скаргу та дослідивши матеріали, які долучено до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Як вбачається з матеріалів, які долучено до скарги, згідно з копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого станом на 29.01.2018 року, органом досудового розслідування військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону Західного регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000430, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 364 КК України, у рамках якого повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Генерального прокурора з клопотанням за вих. № АБВБ18-01/15-095 від 23.10.2018 року, в якому просив відповідно до положень ч. 5 ст. 218 КПК України доручити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні детективам Національного антикорупційного бюро України.

Листом начальника відділу слідчого управління Головної військової прокуратури від 29.10.2018 року № 10/1/3-р звернення адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо зміни органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000430 від 10.11.2017 року направлено для організації розгляду військовій прокуратурі Західного регіону України.

За змістом поданої скарги адвокат ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність Генерального прокурора, вказуючи, що його клопотання про визначення підсудності кримінального провадження мало бути вирішено винесенням постанови, натомість, таке зареєстроване як звернення та безпідставно перенаправлено до військової прокуратури Західного регіону.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні

Положення ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачають оскарження бездіяльності прокурора, які полягають в іншому, ніж зазначено в ч. 1 ст. 303 КПК України, на стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що заявлена у скарзі вимога про зобов`язання Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000430 винести постанову за результатами розгляду клопотання за вих. № АБВБ18-01/15-095 від 23.10.2018 року не входить у перелік, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зміст та вимоги поданої адвокатом ОСОБА_3 скарги свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.
За правилами ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України вирішує Генеральний прокурор або його заступник.
Разом з тим, як в клопотанні адвоката до Генерального прокурора про вирішення питання щодо підслідності кримінального провадження, так і в поданій скарзі не наведено посилань на положення ст. 220 КПК України, якими визначено порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон визначає, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд питань, які повинен вирішувати прокурор, втручання в діяльність якого прямо заборонена ч. 1 ст. 36 КПК України.

За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Виходячи з наведеного та оцінюючи обґрунтованість поданої скарги, приймаючи до уваги, що порушене у скарзі питання не входить у коло меж судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, а також зважаючи на те, що прокурори Генеральної прокуратури України не входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000430, процесуальні дії у цьому провадженні не уповноважені проводити, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вказано, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дана ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0000430.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1