УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/15080/19

Провадження № 1-в/638/617/19

01.11.2019 року м. Харків
Дзержинський районний суд м.Харкова
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1992 року народження, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення на підставі Закону України від 26.11.2015 №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

встановив:

У вересні 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 08.10.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що при ухваленні вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2015 року застосовано ст. 71 КК України та частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року, до ухвалення якого до нього застосовувались заходи попереднього ув`язнення, вважає що до необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 08.10.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2015 року набрав законної сили 08.10.2015 року.
Відповідно до протоколу особистого обшуку затриманої або взятої під варту і огляду речей, які знаходяться при ньому від 05.11.2015 року, ОСОБА_4 затримано 05.11.2015 року.
Таким чином, засудженому ОСОБА_4 покарання призначалися за сукупністю вироків - за правилами ч.1 ст. 71 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Редакція вказаного закону втратила чинність 21 червня 2017 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №511/37/16-к від 25 червня 2018 року Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Таким чином, зважаючи на той факт, що покарання засудженому ОСОБА_4 за вироками Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2015 року та Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року призначалися за правилами ч.1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а не за сукупністю злочинів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України в період з 11.02.2011 року по 26.06.2012 року включно.
Попереднє ув`язнення в період з 11.02.2011 року по 26.06.2012 року застосовувалось до засудженого в межах іншого кримінального провадження, а в подальшому злочини вчинялися ОСОБА_4 в період після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1992 року народження, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення на підставі Закону України від 26.11.2015 №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя