Справа № 283/1938/18
Провадження №1-кп/283/46/2019
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого;

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,-

за частиною 2 статті 296 КК України;

встановив:

28.05.2018 року близько 04 години ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу медичного пункту, що знаходиться на вул. Центральній в с. Діброва Малинського району Житомирської області, безпідставно розпочали словесний конфлікт із ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно групою осіб та використовуючи малозначний привід словесний конфлікт, умисно, з хуліганських спонукань, нехтуючи елементарними правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе суспільству та загальноприйнятим нормам моралі, виражаючи зневагу до існуючих правил та норм поведінки у суспільстві, демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, проявляючи особливу зухвалість, що виразилось у застосуванні до потерпілого фізичної сили, наблизились до ОСОБА_4 і ОСОБА_7 кулаком лівої руки наніс йому удар в обличчя. Після цього ОСОБА_6 також наніс ОСОБА_4 удар кулаком правої руки в обличчя в область носа. Від завданого удару ОСОБА_4 впав на землю. Продовжуючи свої спільні злочинні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по черзі кулаками рук та ногами нанесли потерпілому близько семи ударів по голові та тулубу. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та перелому кісток носа, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що вночі 28.05.2018 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 біля приміщення шкоди в с. Діброва Малинського району Житомирської області вживали алкогольні напої, святкуючи день села. Поруч також відпочивав і ОСОБА_4 . Згодом він запросив всіх випити разом з ним. У зв?язку з цим зайшли за школу до медичного пункту, вживали там горілку та спілкувались. Через деякий час ОСОБА_6 відійшов в сторону, щоб поговорити із своїм знайомим, і в цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виникла бійка. Однак самої бійки не бачив. Вже коли підійшов до ОСОБА_4 , то в нього з носа текла кров.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що він, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вночі 28.05.2019 року за приміщенням шкоди в с. Діброва Малинського району Житомирської області вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почався конфлікт під час якого потерпілий зірвав з ОСОБА_11 ланцюжок. У зв`язку з цим ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 та наніс йому руками близько 10 ударів в обличчя. Потерпілий впав, але обвинувачений продовжив застосовувати насильство та ще наніс ОСОБА_12 біля 5 ударів ногами та руками по голові і тулубу. ОСОБА_6 нічого не бачив, оскільки в цей час розмовляв із своїм знайомим.

Крім особистих показань обвинувачених вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується і іншими доказами, а саме:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_4 який показав, що 28.05.2018 року близько 04 години він та ОСОБА_13 перебували біля медпункту, який знаходиться за школою в с. Діброва Малинського району Житомирської області. До них підійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які перебували у стані алкогольного сп?яніння. ОСОБА_7 кулаком лівої руки наніс ОСОБА_4 удар в обличчя. Після цього ОСОБА_6 також наніс потерпілому удар кулаком правої руки в обличчя в область носа. Від завданого удару ОСОБА_4 впав на землю. Однак обвинувачені не припинили свої дії і по черзі кулаками рук та ногами нанесли ще близько семи ударів по голові та тулубу.

- Показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що бійку він бачив із вікна школи. Спочатку потерпілого кулаком в голову вдарив ОСОБА_7 . Після нього ОСОБА_6 також наніс ОСОБА_4 удар рукою в голову. Потім потерпілий впав і нічого не було видно.

- Показаннями свідка ОСОБА_11 який показав, що бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почалася з приводу того, що потерпілий зірвав з ОСОБА_11 ланцюжок. Під час бійки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наносили один одному удари, але скільки їх було не рахував. Точно запам`ятав, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 один удар рукою в голову.

- Показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав, що 28.05.2018 року близько 4 години він разом із ОСОБА_4 відпочивав біля приміщення школи в с. Діброва Малинського району Житомирської області. Потім на деякий час відійшов. Згодом повернувся та побачив, що біля медичного пункту, який знаходиться за школою, лежить ОСОБА_4 . Від нього відходили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . У потерпілого був зламаний ніс та синці під очима.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2018 року під час якого потерпілий ОСОБА_4 розповів та показав (а.с. 120-125), як до нього наблизились обвинувачені і ОСОБА_7 кулаком лівої руки наніс йому удар в обличчя. Після цього ОСОБА_6 також наніс йому удар кулаком правої руки в область носа. Від завданого удару ОСОБА_4 впав на землю. Однак обвинувачені продовжили свої дії і по черзі кулаками рук та ногами нанесли потерпілому близько семи ударів по голові та тулубу.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.06.2018 року під час якого свідок ОСОБА_14 розповів та показав (а.с. 126-131), як він 28.05.2018 року близько 4 години, перебуваючи в приміщенні школи в с. Діброва Малинського району Житомирської області, почув чиїсь голоси. Коли виглянув у вікно, то побачив як до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_6 і вдарив його рукою в обличчя. Від удару потерпілий впав на землю. Все це відбувалось біля приміщення медичного пункту.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.06.2018 року під час якого свідок ОСОБА_13 розповів та показав (а.с. 131-134), як він 28.05.2018 року близько 4 години, підходячи до приміщення медичного пункту, який знаходиться в с. Діброва Малинського району Житомирської області, побачив лежачого на землі ОСОБА_4 . Біля нього знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2018 року під час якого свідок ОСОБА_11 розповів та показав (а.с. 135-137), як 28.05.2018 року близько 4 години біля приміщення медичного пункту, який знаходиться в с. Діброва Малинського району Житомирської області, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому удар кулаком в обличчя.

- Висновком експерта з судово-медичної експертизи № 252 від 22.06.2018 року в якому зазначено (а.с. 143), що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, перелому кісток носа. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вони утворились внаслідок дії твердого тупого предмету.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути від нанесення удару кулаком руки та ногою.

Для утворення даних тілесних ушкоджень необхідно не менше одного удару.

- Висновком експерта з додаткової судово-медичної експертизи № 253 від 22.06.2018 року відповідно до якого покази потерпілого ОСОБА_4 , надані ним під час проведення слідчого експерименту, повністю відповідають характеру та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень (а.с. 144).

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2018 року під час якого обвинувачений ОСОБА_7 розповів та показав (а.с. 162-164), як він наблизився до ОСОБА_4 та наніс йому удар кулаком в обличчя. Від удару потерпілий впав на землю. Після цього обвинувачений наніс йому ще два удари кулаком в обличчя.

- Висновком експерта з додаткової судово-медичної експертизи № 312 від 29.08.2018 року відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, перелому кісток носа (а.с. 167). Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вони утворились внаслідок дії твердих тупих предметів. Покази обвинуваченого ОСОБА_7 , надані ним під час проведення слідчого експерименту, відповідають характеру та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , де він вказує, що спричинив травмуючі дії в область обличчя.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеною вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину і кваліфікує їх дії наступним чином:

- ОСОБА_6 : за частиною 2 статті 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб;

- ОСОБА_7 : за частиною 2 статті 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Призначаючи обвинуваченим вид і міру покарання, суд, у відповідності до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а стосовно неповнолітнього обвинуваченого, також умови його життя, виховання, вплив дорослих та рівень розвитку. Також суд при призначенні покарання враховує відомості викладені в досудових доповідях щодо обвинувачених, які підготовлені представником персоналу органу пробації. В даних доповідях орган пробації вважає, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбування покарання.

Злочин, який вчинив ОСОБА_6 , передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості. За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі. Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів. Інші види покарань не забезпечать його належної поведінки.

Також, враховуючи тяжкість злочину та особу ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання та звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України і покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, суд покладає на ОСОБА_6 обов?язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Злочин, який вчинив ОСОБА_7 , передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості. За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі. Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів. Інші види покарань не забезпечать його належної поведінки.

Також, враховуючи тяжкість злочину, особу ОСОБА_7 та пом`якшуючу обставину, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання та звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України і покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, суд покладає на ОСОБА_7 обов?язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Також законний представник потерпілого ОСОБА_5 подала до обвинуваченого ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , позов в своїх інтересах та в інтересах потерпілого ОСОБА_4 в якому просить:

-стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на її користь майнову шкоду в розмірі 5000 гривень;

-стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_4 позов підтримала та пояснила, що матеріальна шкода виражається у тому, що це все тягнеться рік і обвинувачені не вибачились. Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_4 залишився калікою, у нього постійно болить голова, зламаний ніс, часто йде кров. Все це вимагає постійного лікування.

Відповідачі позов не визнали.

Розглянувши даний позов, суд вважає, що позов до ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а в позові до ОСОБА_8 необхідно відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оцінюючи завдану ОСОБА_4 моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривалість строку, протягом якого потерпілий вимушений був здійснювати захист своїх прав.

Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 , буде сума 10000 гривень. В стягненні решти частини моральної шкоди суд відмовляє за безпідставністю.

При вирішенні питання про стягнення та користь ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 5000 гривень, суд керується ст. 180 СК України та ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до цих статей батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Таким чином ОСОБА_5 має право на відшкодування матеріальної шкоди, якщо вона завдана злочином, що вчинений відносно її неповнолітнього сина. Однак жодних доказів заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_5 не надала, а тому суд відмовляє у стягненні матеріальної шкоди повністю за безпідставністю.

При вирішенні питання про те, хто несе відповідальність за завдану моральну шкоду, суд керується ст. ст. 1167, 1179 ЦК України. Відповідно до цих статей моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

В даному випадку відповідальність повинні нести обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вони винні в заподіянні шкоди потерпілому. ОСОБА_8 не несе на даний час відповідальності за свого сина ОСОБА_7 , оскільки він досяг повноліття.

У зв?язку з цим суд відмовляє в задоволенні позову до ОСОБА_8 повністю за безпідставністю та стягує моральну шкоду тільки з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки позов до ОСОБА_7 не пред`являвся.

Запобіжні заходи до обвинувачених не обирались.

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі статей 75, 104 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

В решті позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 відмовити повністю за безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1