Справа № 396/1273/19
Провадження № 1-кс/396/843/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2019 року Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого Новоукраїнського слідчого відділу ГУНП в Кіровоградській області вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000211 від 09.03.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
02.12.2019 р. до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_2 , в якій він просить суд зобов`язати слідчого розглянути його клопотання від 14.11.2019 року та зобов`язати слідчого надати інформацію чи проводилася додаткова судово-медична експертиза, які документи направлені та надання копій медичних документів по експертизі, яка була призначена постановою слідчого від 25.10.2019 року.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, слідчий суддя повертає її заявнику з наступних підстав.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що він оскаржує бездіяльність слідчого щодо неприйняття та невручення постанови за його клопотанням від 14.11.2019 року, що було отримано слідчим відділу поліції 14.11.2019 р., однак зі скаргою до суду заявник звернувся лише 02.12.2019 р., тобто з пропуском десятиденного строку для звернення зі скаргою. З клопотанням про поновлення строку на оскарження даної бездіяльності слідчого заявник не звертається.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про те, що строк для звернення до суду в порядку ст. 303 КПК України було пропущено і підстав для його поновлення немає, оскільки такого клопотання не заявлено.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається судом, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Так, подавши до суду скаргу після закінчення строку на оскарження бездіяльності слідчого, заявник порушив вимоги вищевказаної статті КПК України, та не порушує питання про поновлення строків, щодо її оскарження.

Крім того, суддя вважає, що заявником під час подання заяви фактично не враховані норми, передбачені ст. ст. 303, 304 КПК України.

Так, статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, проте згідно зі змістом заяви, вбачається, що вона оформлена у вигляді заяви, а не скарги.

Водночас, у скарзі не зазначено адреси суб`єкта оскарження. При цьому, слідчим суддею також враховано, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України - розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, зокрема, щодо необхідності дотримання вказаних засад кримінального провадження - як рівність перед законом і судом, яка закріплена у п.3 ч.1 ст.7 КПК України, а також змагальності сторін та диспозитивності, які імперативно закріплені у п.15 та п.19 ч.1 ст.7 КПК України.

Крім того, вимога заявника під №2 звернена щодо клопотання, зміст, якого у цій вимозі не зазначений, а отже вказана вимога скарги фактично не сформована, конкретно не викладена ( в тому числі, в контексті можливості належної ідентифікації вимог скарги, зокрема з метою співставлення їх з тими діями ( бездіяльністю ), які підлягають оскарженню в порядку ст.303 КПК України ), при цьому, саме в межах вимог скарги має розглядати та вирішувати таку скаргу слідчий суддя, враховуючи зокрема, загальні засади кримінального провадження, а саме - змагальності сторін та диспозитивності, які імперативно закріплені у п.15 та п.19 ч.1 ст.7 КПК України.

Судом також врахована Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Адже зі змісту №2 вимоги заявника, останній просить зобов`язати слідчого надати інформацію чи проводилася додаткова судово-медична експертиза, які документи направлені та надання копій медичних документів по експертизі, яка була призначена постановою слідчого від 25.10.2019 року.

Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст. 26 КПК України).

Ст. 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед них: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна, а такожу нездійсненніінших процесуальнихдій,які вінзобов`язаний вчинитиу визначенийцим Кодексомстрок; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39цього Кодексу ; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України із урахуванням положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення слідчого можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.

Таким чином, вимога заявника за №2 не відноситься до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, судом враховано, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.

За таких обставин слідчим суддею встановлено, що скарга підлягає поверненню заявнику на підставі вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого Новоукраїнського слідчого відділу ГУНП в Кіровоградській області вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000211 від 09.03.2018 року - повернути заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка може її оскаржити, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1