ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/767/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009725 від 07.09.2017 за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із посиланням на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на поважність причини неприбуття обвинуваченого до суду через хворобу та перебування на лікуванні.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вирішуючи питання про доцільність обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд керується наступними положеннями законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до положень ст. 183 ч.1 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи викладені обставини в їх сукупності, характер інкримінованого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який є неодноразово судимий, неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з чим обвинувачений був оголошений в розшук, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді «домашнього арешту» з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який буде достатніми й необхідним заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам та достатнім заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 181, 315 ч.3 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, а саме до 18.08.2019 р. включно з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_5 наступних обов`язків:
-заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з цілодобово.
-покласти обов`язок на ОСОБА_5 прибувати до суду за першою вимогою.
Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим покласти на органи Національної поліції за мiсцем його проживання.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1