Справа № 336/6429/19
Провадження № 1-кп/336/748/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, працюючого на посаді водія автотранспортного засобу у ТОВ «Запоріжжявторресурси», одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2019 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці біля вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, у ході конфлікту із дружиною ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів, наніс останній один удар кулаком правої руки в область носу, чим спричинив останній, згідно висновку експерта ЗОБ СМЕ № 727 від 09.09.2019 року, садно в ділянці носа, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що потерпіла є його дружиною, злочин вчинив на ґрунті ревнощів, оскільки йому здалось, що вона прийшла додому запізно, а також йому всі розказують, що її підвозять на роботу і з роботи сторонні чоловіки. Коли потерпіла вийшла на вулицю палити, він також вийшов, підійшов до неї та вдарив її кулаком в ніс, пояснив та4кож, що вчиненому розкаявся, просив його суворо не карати, призначити покарання у виді штрафу і пробачити, з дружиною стосунки не відновилися.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті і обвинуваченим, пояснила, що обвинувачений є її чоловіком, однак фактичні шлюбні відносини між ними припинені, хоча вони і мешкають в одному будинку, який винаймають, однак сплачують за оренду та комунальні послуги окремо, також на її утриманні перебувають діти, якими батько не опікується, гроші на їх утримання не надає. Того дня, 29.08.2019 року вона прийшла додому о пів на шосту вечора, приблизно о сьомій годині вечора вийшла на двір разом з дітьми, які побоюються залишатися в домі одні з батьком, почала палити. Також на вулицю вийшов обвинувачений та зі словами "я тебе попереджав" вдарив її в область носу. Покарання просила призначити на розсуд суду, на суворому покаранні не наполягала, пояснила, що після її звернення джо правоохоронних органів обвинувачений перестав до неї чіплятися, вибачення чоловік у неї не просив, проживає окремо, матеріально дітям не допомагає, раніше вона не зверталась до мправоохоронних органів, бо знає, що він перестане платити свою частку оренди і на непї буде покладений тягар утримання не тільки дітей, а і його самого.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті і встанолвлені судом, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який хоча і є злочином невеликої тяжкості, але носить має характер підвищеної суспільної небезпеки, оскільки має ознаки насильства в сім`ї, враховує відомості про особу обвинуваченого - раніше не судимого, офіційно працевлаштованого, на обліках у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, судом не встановлено. Пояснення обвинуваченого про його каяття суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покрання, оскільки ознак каяття судом не встанолено - обвинувачений не вибачився перед потерпілою, не змінив своє ставлення до подружніх і батьківських обов`язків, не переймається інтересами сім`ї, а зазначення в поясненнях про своє каяття судом розцінюється як намагання пом`якшити міру відповідальності за вчинених злочин.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд також не встановив.

Суд приймає до уваги дані досудової доповіді, складеної представником персоналу Шевченківського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області від 06.11.2019 року, відповідно до якої, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Також на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення йому покарання у виді громадських робіт на максимальний строк передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1