Провадження № 1-кп/344/870/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козина Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, проживає з ОСОБА_6 в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимого: вироком Івано-Франківського міського суду від 03.02.2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на cтрок 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2019 року близько 11 год. ОСОБА_4 на Привокзальній площі, 9 в м. Івано-Франківськ побачив ОСОБА_7 , який сидів на лавці. Після чого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та під час спілкування вирішили спільно вживати алкогольні напої. В подальшому, з метою придбання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 вийняв із лівої кишені своїх штанів грошові кошти та тримаючи їх у руці, відрахував кошти в сумі 200грн., а решту поставив назад у кишеню. Через деякий час після спільного вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особисті корисливі мотиви на незаконне збагачення, користуючись тим, що потерпілий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вийняв із лівої кишені штанів ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000грн. Після цього ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 збитків на суму 3000грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що 30 серпня 2019 року близько обіду він йшов на роботу і по дорозі на вул. Привокзальна в м. Івано-Франківськ познайомився з ОСОБА_7 , якого раніше не знав, з яким випив пива та по 50гр горілки. Через деякий час він з корисливих спонукань відкрито викрав у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000грн., після чого побіг на вул. Грюнвальдська, де його затримали працівники Муніципальної варти та відвели його на місце вчинення злочину. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, збитки потерпілому добровільно в повному обсязі відшкодував та просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; те, що він за місцем проживання та утримання під вартою характеризується позитивно; має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки; розлучений, однак проживає з ОСОБА_6 в цивільному шлюбі, з якою виховує трьох її неповнолітніх дітей; крім цього, має на утриманні двох малолітніх дітей - одну від першого шлюбу, іншу - від цивільного шлюбу; офіційно не працює, підробляє; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; неодноразово судимий востаннє вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, яке відбуте повністю, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, потерпілого, яка висловлена в його письмовій заяві від 10.10.2019 року, обвинуваченого та сторони захисту, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, має при цьому на утриманні та вихованні п`ятеро неповнолітніх дітей, наявність при цьому кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити більш м`яке, не зазначене у ч. 2 ст. 186 КК України, основне покарання у виді арешту і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся, а процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання 30 серпня 2019 року.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 30 серпня 2019 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: грошові кошти в сумі 2483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні (постанова слідчого від 30.08.2019 року) повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю; два диски з відеозаписами (постанови слідчого від 09.09.2019 року та 24.09.2019 року) зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 02.09.2019 року, скасувати.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1