Справа № 163/3222/16-к
Провадження № 1-кп/159/51/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Ковель обвинувальний акт в об`єднаному кримінальному провадженні (№0000375 та №0000061) про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.212, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 липня 2018 року до Ковельського міскрайонного суду Волинської області на розгляд скеровано об`єднане кримінальне провадження ( № 0000375 та №00000061) про обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.212, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 с.28 ч.4 ст.358 КК України.

У підготовчому судовому засіданні Ковельським міськрайонним судом прийнято рішення про виділення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_10 в окреме провадження у зв`язку з розшуком останнього.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, заслухавши думку сторін кримінального провадження, а також виконуючи вимоги ст.314 КПК України, суд перевірив на відповідність статті 291 КПК України обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із зміненим обвинуваченням (а.с.186-201 , том 1) та дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).
Відповідно до ст. 7 КПК України визначено загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема, і верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Згідно ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, як сторона захисту, серед інших прав, має право знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожній особі право на справлений суд.

Справедливість досягається зокрема через дотримання прав обвинувачених, таких як:

- бути негайно і детально поінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції),
- мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту (пп..«b» п. 3 ст. 6 Конвенції)
Сутність цих прав розкрита у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року,«Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 р, №9783/82, п.79, «Матточіа проти Італії» рішення від 25 липня 2000 р, №23969/94, п. 58), де зазначено, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», від 24.10.2003 року, за №8, роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

За українським законодавством процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
В силу ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Лише за умови дотримання усіх вимог щодо змісту обвинувального акту подальший судовий розгляд такого акту зможе гарантувати особі право на справедливий суд.
Тому пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України закріплено право суду в підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Як убачається з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, який був складений та погоджений прокурором 25.05.2017 року(а.с.186-201, том1), виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення містять посилання на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема на показання свідка ФОП ОСОБА_11 , - на 8-му, 11-му, 15-му, 18-му, 21-му, 25-му аркушах обвинувального акта, а також на письмові докази, здобуті стороною обвинувачення під час досудового розслідування: на митні декларації, письмові довідки щодо відповідності типу транспортних засобів, на висновки судових авто товарознавчих експертиз, на розрахунок Сумською митницею розміру належних до сплати платежів, - на 9-му, 10, 12-му, 13-му, 16-му, 17-му, 19-му, та наступних аркушах обвинувального акта, - що прямо суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України та є істотнім порушенням кримінально-процесуального законодавства, оскільки позбавляє суд можливості забезпечити принцип безсторонності, об`єктивності та неупередженості до початку судового розгляду справи по суті.

Зазначений недолік обвинувального акту є самостійною та достатньою підставою для його повернення прокурору.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу сторони обвинувачення на інші невідповідності обвинувального акту вимогам п.1 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме:

1. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у тому, що вони (а.с.188 зворот, т.1) зорганізувались у стійке об`єднання, для спільної незаконної діяльності, пов`язаної із шахрайством вчиненому шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, повторно, у великому розмірі, ухиленні від сплати податків та службовому підробленні у складі організованої злочинної групи, будучи об`єднані єдиним планом із розподілом функцій кожного з учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, займались незаконною кримінально-караною діяльністю, пов`язаною із підробкою офіційних документів, шахрайством та несплатою митних платежів.

Однак, у подальшому, розкриваючи в обвинувальному акті суть обвинувачення та формулюючи обвинувачення прокурор не звинувачує осіб у вчиненні будь-яких дій повторно, тобто, залишається не зрозумілим, чи вмінено стороною обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку як повторність, та що вказує на неконкретність обвинувачення. Не зазначена «повторність» і серед обтяжуючих покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставин.

Такий суперечливий виклад обвинувального акту позбавляє суд можливості самостійно визначити та роз`яснити обвинуваченому чи повинен він захищатись від звинувачень у вчиненні протиправних дій повторно.

2. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, що виразились у складанні службовою особою неправдивих офіційних документів та внесенні до таких офіційних документів, як митні декларації за певним переліком та висновків експертного авто-товарознавчого дослідження за певним переліком завідомо неправдивих відомостей, у складі організованої групи, з кваліфікуючою ознакою тяжкі наслідки.

При викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що особи «виготовляли» нові пакети документів на ввезені товари, де зазначалась недостовірна інформація щодо їх характеристик та вартості, таким чином виготовляли документи, яким надавали статус офіційних.

Диспозиція частини першої та другої статті 366 КК не містить такої протиправної дії, як «виготовлення», а містить дію «складання».

Самостійне трактування судом змісту обвинувачення буде порушувати принцип неупередженості, а тому зазначений недолік має бути виправлений саме прокурором.

Крім того, ні при викладі фактичних обставин справи, ні при кваліфікації дії обвинувачених за ч.2 ст.366 КК прокурор не вказав в чому саме полягають тяжкі наслідки інкримінованого злочину.

Залишення обвинувального акту в первинній редакції порушить право обвинувачених на захист від зрозумілого їм обвинувачення.

3. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, яке викладено наступним чином : « своїми умисними діями, які виразились у поданні завідомо підроблених документів митних декларацій та висновків експертного авто-товарознавчого дослідження вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, кваліфікуючою ознакою якого є використання завідомо підробленого документу».

Суд звертає увагу на невідповідність формулювання обвинувачення змісту Кримінального кодексу України, який у частині четвертій статті 358 КК України передбачає відповідальність лише за використання завідомо підробленого документу.
Такі недоліки обвинувального акту є не зрозумілими як щодо суті так і щодо обсягу пред`явленого обвинувачення зач.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, адже суть пред`явленого обвинувачення полягає не у вказівці статті Кримінального кодексу України, яка на думку сторони обвинувачення передбачає відповідальність за вчинене діяння, а саме у визначенні конкретних видів злочинної дії чи бездіяльності, форми вини, об`єкта посягання, знаряддя злочину, якщо цього вимагає диспозиція статті.
4. Не зрозумілим є також суть та обсяг обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.28 ч.3 ст.212 КК України.

Зокрема, особи обвинувачуються в умисному ухиленні від сплати обов`язкових митних платежів, які призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів у сумі 3 млн. 318 тис. 74 грн. 39 коп., тобто, в ухиленні від сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, кваліфікуючою ознакою якого є в особливо великих розмірах.

Натомість диспозиція частини третьої статті 212 КК України передбачає відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах.
Як убачається із змісту обвинувального акту, розмір шкоди визначений на підставі розрахунків проведених Сумською митницею без вказівки на нормативний акт, який передбачає включення цих платежів до системи оподаткування, їх ставку та порядок сплати.

5. Крім того, необхідно вказати до якого альтернативного суб`єкта злочину належать обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - чи є кожен із них службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, або будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати. Поняття службової особи, як суб`єкта злочину, визначено положеннями ст.18 КК України, тоді в обвинувальному акті такі обставини не зазначені, у тому числі, якими організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями вони були наділені, - що робить неможливим визначення обсягу обвинувачення від якого мали б захищатись обвинувачені особи.
Наведені порушення свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст. 21, 22, 42, ч.2 ст.291 КПК України, унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та, з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст.2,7,9,42,291, 314, 369, 372 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт, затверджений прокурором 25.05.2017 року в об`єднаному кримінальному провадженні (№0000375 та №0000061) про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.212, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, - повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

ГоловуючаОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3