Єдиний унікальний номер 243/809/16-к
Номер провадження 11-кп/804/202/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 243/809/16-к
Номер провадження 11-кп/804/202/19 Головуючий суддя Смірнова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті в складі:

головуючого судді Смірнової В.В.,

суддів Круподері Д.О., Савкової С.В.,

секретаря судового засідання Ямчук О.М.,

за участю:

прокурора Тупікала Д.Ю.,

обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

захисників Чередниченка Р.В., Мосіна А.В., Забавіна О.Г., Шевченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги захисників Мосіна А.В. та Шевченка Д.В., які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника Забавіна О.Г., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника Чередниченко Р.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2018 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка, Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 368 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього приналежного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 308 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією усього приналежного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки. За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 призначено шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк дев`ять років і шість місяців з конфіскацією усього приналежного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу. Позбавлено ОСОБА_2 спеціального звання «капітан міліції» відповідно до ст. 54 КК України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Трудобєліковський Красноармійського району Краснодарського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України і призначено покарання: за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього приналежного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією усього приналежного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки. За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_1 призначено шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк дев`ять років і шість місяців з конфіскацією усього приналежного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу. Позбавлено ОСОБА_1 спеціального звання «лейтенант міліції» відповідно до ст. 54 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією усього приналежного йому майна, з відбуванням покарання у кримінально - виконавчому закладі закритого типу; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. У відповідності до вимог частини 5 статті 74 КК України звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ст. 190 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. У відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду обвинуваченим ОСОБА_2 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч.2ст.15,ч.1ст.308,ч.3ст.368 КК України, обвинуваченим ОСОБА_1 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України, обвинуваченим ОСОБА_3 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

У вересні 2015 року, більш точний час під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у попередню злочинну змову зі своїми знайомими ОСОБА_1 , який також перебував на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, та ОСОБА_3 , спрямовану на незаконне заволодіння чужим майном, розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно розподілу ролей ОСОБА_3 мав знайти інформацію про осіб, які незаконно зберігають наркотичні засоби, передати цю інформацію ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які в свою чергу мали здійснити напад на таких осіб та заволодіти їх майном.

08 вересня 2015 року близько 12 годині 30 хвилин, діючи в рамках попередньої змови, ОСОБА_3 по телефону домовився про зустріч з раніше знайомим ОСОБА_7 з приводу надання інформації про особу, яка незаконно зберігає наркотичні засоби. Цього ж дня, близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрілись з ОСОБА_7 , який діяв з відома працівників правоохоронних органів. З метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 надав їм інформацію про громадянина ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 та нібито зберігає за вказаною адресою особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

Після цього близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на автомобілі «Daewoo Nexia» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхали за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно розподілу ролей ОСОБА_3 мав очікувати біля під`їзду в автомобілі з метою спостереження за обстановкою навколо та попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у разі виникнення загрози. ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав підійти до вхідних дверей до квартири АДРЕСА_4 , в якій перебував ОСОБА_8 , та подзвонити у дверний дзвоник.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 підійшли до вхідних дверей квартири, в якій мешкав ОСОБА_8 В цей час після відкриття ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_7 вхідних дверей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умисно, незаконно, проти волі ОСОБА_8 проникли до квартири АДРЕСА_4 , де ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливим мотивом напав на ОСОБА_8 та наніс йому декілька ударів рукою в область голови та тулубу, спричинивши йому фізичний біль, після чого ОСОБА_1 , підтримуючи дії ОСОБА_2 , погрожуючи застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_8 , а саме, застосуванням наявної у нього вогнепальної зброї, наніс один удар ногою в область тулуба ОСОБА_8 , спричинивши йому фізичний біль та подавивши його волю до супротиву. Під час нанесення ударів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимагали від ОСОБА_8 вказати місцезнаходження наркотичного засобу, який він зберігає у квартирі. Далі ОСОБА_2 у шафі, яка стояла в жилій кімнаті квартири, виявив три шприци з рідиною темно-коричневого кольору, яку він сприйняв як особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, а в ході огляду особистих речей ОСОБА_8 він знайшов грошові кошти у сумі 14000 грн., які були надані останньому працівниками правоохоронних органів для проведення спеціального слідчого експерименту. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи в рамках попередньої домовленості з ОСОБА_3 , незаконно заволоділи вказаними грошовими коштами в сумі 14000 грн.

Окрім того, наказом начальника ГУМВС України в Харківській області № 183 о/с від 17 червня 2014 року ОСОБА_2 призначено на посаду старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області.

В силу здійснення ним функцій представника влади відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 Примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, він є працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.

Згідно ст. 2 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, яким у своїй роботі мав керуватися ОСОБА_2 , одним з основних завдань міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення; відповідно до ст. 10 цього ж Закону до основних обов`язків міліції, окрім іншого, входить виявлення, запобігання і припинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.п. 7.2, 7.3 розділу VII Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22 лютого 2012 року, ОСОБА_2 , як працівник органів внутрішніх справ, був зобов`язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України «Про міліцію», уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції, йому було заборонено використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв`язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Окрім того, наказом начальника ГУМВС України в Харківській області № 145 о/с від 27 травня 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області.

В силу здійснення ним функцій представника влади відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 Примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, він є працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.

Згідно ст. 2 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, яким у своїй роботі мав керуватися ОСОБА_1 , одним з основних завдань міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення; відповідно до ст. 10 цього ж Закону до основних обов`язків міліції, окрім іншого, входить виявлення, запобігання і припинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.п. 7.2, 7.3 розділу VII Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22 лютого 2012 року, ОСОБА_1 , як працівник органів внутрішніх справ, був зобов`язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України «Про міліцію», уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції, йому було заборонено використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв`язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

В порушення вимог вищевказаних нормативних актів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 08 вересня 2015 року приблизно о 13 годині 25 хвилин ОСОБА_2 та старший інспектор взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , під час вчинення розбійного нападу у шафі, яка стояла в жилій кімнаті квартири, виявили видані ОСОБА_8 для проведення спеціального слідчого експерименту несправжні (імітаційні) засоби, а саме, три шприци з рідиною темно-коричневого кольору, яку в обстановці, що склалася, вони сприйняли як особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований.

Після цього у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 за невжиття заходів щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 , діючи умисно, керуючись корисним мотивом, маючи умисел на протиправне особисте збагачення, використовуючи своє службове становище, та за попередньою змовою з ОСОБА_1 близько 13 години 25 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , повідомили ОСОБА_8 про необхідність передання їм грошових коштів за невжиття заходів щодо притягнення його до кримінальної відповідальності.

В ході розмови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досягли домовленості з ОСОБА_8 про надання їм неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. за невжиття заходів щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів.

В цей же день, близько 14 години 05 хвилин, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливим мотивом, в рамках попередньої змови з ОСОБА_2 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4, отримав від ОСОБА_8 , який діяв з відома працівників правоохоронних органів, неправомірну вигоду в розмірі 5000 гривень за невжиття заходів щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, які у подальшому розділив з ОСОБА_2

Окрім того, 08 вересня 2015 року, близько 13 години 25 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , під час здійснення розбійного нападу на громадянина ОСОБА_8 , якого сприймав як особу, яка вживає наркотичні засоби, у шафі, яка стояла в жилій кімнаті квартири, виявив видані ОСОБА_8 працівниками правоохоронних органів для проведення спеціального слідчого експерименту несправжні (імітаційні) засоби з речовиною коричневого кольору, а саме: шприц об`ємом 2 мл, заповнений до відмітки 2 мл, шприц об`ємом 5 мл, заповнений до відмітки 4 мл та шприц об`ємом 5 мл, заповнений до відмітки 5 мл. В обстановці, що склалася, речовину, яка була у шприцах, ОСОБА_2 сприйняв, як особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований.

Після чого, о 14 години 06 хвилин ОСОБА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 у вищевказаній квартирі, діючи умисно, з метою викрадення наркотичних засобів, шляхом крадіжки викрав три медичні шприци із рідиною коричневого кольору, а саме: перший шприц об`ємом 2 мл, заповнений до відмітки 2 мл, другий шприц об`ємом 5 мл, заповнений до відмітки 4 мл, третій шприц об`ємом 5 мл, заповнений до відмітки 5 мл та поклав їх у сумку.

Далі ОСОБА_2 , виконавши всі дії, направлені на викрадення наркотичного засобу, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, залишив місце злочину. Однак, з причин, що не залежали від його волі, злочин не було закінчено, оскільки рідина, яка містилася у викрадених шприцах, не містила наркотичних засобів.

Окрім того, 10 вересня 2015 року, діючи в рамках попередньої змови з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 по телефону домовився про зустріч з раніше знайомим ОСОБА_7 з приводу надання інформації про особу, яка незаконно зберігає наркотичні засоби. Цього ж дня, близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрілись з ОСОБА_7 , який діяв з відома працівників правоохоронних органів. З метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 надав їм інформацію про громадянина ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 та нібито зберігає за вказаною адресою особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований.

Після цього близько 15 години 10 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на автомобілі «Opel Omega» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 прибули за адресою: АДРЕСА_7 .

Згідно розподілу ролей ОСОБА_3 мав очікувати біля під`їзду в автомобілі з метою спостереження за обстановкою навколо та попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у разі виникнення загрози. ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав подзвонити ОСОБА_9 , щоб той на його прохання відчинив вхідні двері до квартири АДРЕСА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 підійшли до вхідних дверей квартири, в якій мешкав ОСОБА_9 В цей час після відкриття ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_7 вхідних дверей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умисно, незаконно, проти волі ОСОБА_9 проникли до квартири АДРЕСА_7 , де ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливим мотивом, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, напав на ОСОБА_9 та повалив його на підлогу, після чого, погрожуючи застосуванням насилля небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , а саме, застосуванням наявної у нього вогнепальної зброї, наніс йому один удар ногою в область голови, спричинивши фізичний біль, після чого ОСОБА_1 , підтримуючи дії ОСОБА_2 , наніс один удар ногою та два удари рукою в область тулуба ОСОБА_9 , спричинивши йому фізичний біль та подавивши його волю до супротиву.

Під час нанесення ударів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимагали від ОСОБА_9 вказати місцезнаходження наркотичного засобу, який він зберігає у квартирі. Далі ОСОБА_2 під матрацом, який лежав на підлозі в жилій кімнаті квартири, виявив три шприци з рідиною темно-коричневого кольору, яку він сприйняв, як особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, та грошові кошти, у сумі 30000 грн., які були надані останньому працівниками правоохоронних органів для проведення спеціального слідчого експерименту. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , діючи в рамках попередньої домовленості з ОСОБА_3 , незаконно заволоділи вказаними грошовими коштами в сумі 30000 грн.

Окрім цього, 10 вересня 2015 року за місцем тимчасової дислокації роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області у приміщенні гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму за адресою: АДРЕСА_11 , у кімнаті, де мешкав ОСОБА_2 , у сумці з його особистими речами виявлено та вилучено: 64 патрони калібру 7,62х39 мм, які є патронами промислового виробництва, тобто штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм; один патрон, який є боєприпасом - проміжним патроном калібру 5,45х39 мм промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, які належать ОСОБА_2 та які він умисно, незаконно, всупереч вимогам Положення Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Про дозвільну систему», Інструкції Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1988 року «Про порядок приготування, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», зберігав за вищевказаною адресою без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 10 вересня 2015 року за місцем тимчасової дислокації роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області у приміщенні гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму за адресою АДРЕСА_11 , у кімнаті, де мешкав ОСОБА_1 , виявлено та вилучено: 30 патронів калібру 7,62х39 мм, які є патронами промислового виробництва, тобто штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, які ОСОБА_1 умисно незаконно, всупереч вимогам Положення Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Про дозвільну систему», Інструкції Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1988 року «Про порядок приготування, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», зберігав за вищевказаною адресою без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 05 вересня 2015 року ОСОБА_3 приблизно о 13 годині 00 хвилин разом з раніше знайомими йому інспекторами ДПС групи ДПС відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Слов`янська та Слов`янського району управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Донецькій області, матеріали досудового розслідування відносно яких виділені в окреме провадження, перебував на вул. Фрунзе м. Слов`янська в районі перехрестя з вул. Жовтневої революції.

В ході здійснення нагляду за дорожнім рухом особа, матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме провадження, з метою перевірки документів зупинив автомобіль ЗАЗ «Славута» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_10 . Під час огляду салону вказаного автомобіля на предмет наявності заборонених в обігу предметів особа, матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме провадження, виявив належний ОСОБА_10 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, яку сприйняв, як особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», після чого висловив йому погрозу притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу та виклик слідчо-оперативної групи для документування вказаного факту.

Після цього ОСОБА_3 , якого ОСОБА_10 в обстановці, що склалася, сприйняв як працівника ДАІ, сказав йому сісти до службового автомобілю ДАІ «Toyota Prius», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , на переднє пасажирське сидіння.

В цей час особа, матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме провадження, прийняв дзвінок по мобільному телефону та відійшов в бік від ОСОБА_3 та ОСОБА_10 для розмови.

Далі ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він не є працівником правоохоронного органу, перебуваючи наодинці з ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисним мотивом, з метою заволодіння майном останнього шляхом обману, скориставшись тим, що той сприйняв його як працівника ДАІ, повідомив ОСОБА_10 , що за зберігання наркотичних засобів йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, і, якщо він хоче уникнути покарання, він має передати ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3000 доларів США. На що ОСОБА_10 відповів, що в нього таких грошових коштів немає.

Під час подальшої розмови ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_3 , що зможе передати йому грошові кошти в розмірі 6000 грн. за не притягнення його до відповідальності за зберігання наркотичних засобів та повідомив, що йому необхідно близько 20 хвилин, щоб зібрати вказану суму.

В цей же день, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисним мотивом, з метою заволодіння майном ОСОБА_10 шляхом обману, разом з останнім направився до АЗС ТОВ «Куреш», розташованої по вул. Юних Комунарів, 90, м. Слов`янська. Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_10 , будучи введеним в оману щодо повноважень ОСОБА_3 , передав йому частину обумовленої суми в розмірі 4200 грн. Решту грошових коштів ОСОБА_10 мав передати ОСОБА_3 в цей же день у вказаному останнім місці.

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння обманним шляхом грошовими коштами ОСОБА_10 , повідомив останньому, щоб він прийшов з рештою грошових коштів в район нафтобази, розташованої за адресою: м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 13.

Перебуваючи у вказаному місці, в цей же день, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_10 , будучи введеним в оману щодо повноважень ОСОБА_3 , передав ОСОБА_3 решту обумовленої ним суми в розмірі 1800 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 обманним шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 6000 грн.

В апеляційній скарзі захисник Мосін А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , прохав вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на прийняття рішення про винуватість обвинуваченого, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції після дослідження протоколів слідчих дій надав оцінку цим документам з точки зору допустимості та належності в аспекті дотримання вимог законодавства при проведенні конкретних процесуальних дій і відповідності цих протоколів вимогам ст.ст. 140-106 КПК України, та висновки, викладені в зазначених протоколах, суд поклав в основу вироку. При цьому судом не надана оцінка предметам та документам, які були вилучені та за якими були проведені зазначені процесуальні дії, а тільки прийняв до уваги висновки, які викладені органом досудового розслідування в досліджених протоколах. В порушення ст. ст. 2, 23, 357 КПК України суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки речові докази у судовому засіданні не досліджувались, суд позбавив сторону захисту права ставити запитання щодо речових доказів свідкам, експертам, спеціалістам. Окрім цього, в порушення ст. 349 КПК України під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження , судом не з`ясована думка учасників з приводу необхідності дослідження речових доказів у судовому засіданні, зазначені питання не обговорювалось, чим були порушені відповідні права сторін кримінального провадження.

Також, судом було порушено право захисників обвинувачених, які не брали участь під час досудового розслідування, на реалізацію права безпосереднього допиту свідка ОСОБА_7 та проведення перехресного допиту, клопотання захистубуло відхилено. Однак суд, показання, надані свідком під час допиту слідчим суддею 05 жовтня 2015 р., поклав в основу вироку.

Зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження слідством до негласного співробітництва був залучений чоловік, анкетні дані якого замінені на ОСОБА_11 , який приймав участь в подіях 08 вересня 2015 р., а саме зі слів потерпілого ОСОБА_8 , нібито знаходячисьна вулиці Добровольського у м. Слов`янську Донецької області, передававостанньому грошові кошти в сумі 5000 грн., які в подальшому були передані працівникам міліції в якості незаконної винагороди. Однак, зазначені обставини судом першої інстанції досліджені не були, підчас судового розгляду не було підтверджено або спростовано показання потерпілого в цій частині, а показання потерпілого ОСОБА_8 були покладені в основу вироку.

Суд в порушення ч. 12 ст. 290 КПК України прийняв як доказ показання свідка ОСОБА_13 , який був допитаний під час судового розгляду , однак всупереч вимог ч. 11 ст. 290 КПК України показання цього свідка стороні захисту відкритті не були.

В матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту за постановами прокурора від 28.07.2015 р. та 08.09.2015 р.; протокол про виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретних негласних слідчих дій.

Вказує, також, на фальсифікацію супровідних листів про направлення грошових коштів від 04.09.2015 р., 07.09.2015 р., 09.09.2015 р. та супровідних листів про направлення несправжнього (імітаційного) засобу наркотичної речовини - канабісу від 04.09.2015р., 07.09.2015 р., 09.09.2015 р., оскільки наявні суперечності між вихідними номерами та датами.

Протоколи про результати аудіо-, відеоконтроля місця ( за особою) та протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) не містять інформації відповідно до ч. 3 ст. 104 КПК України про місце, час проведення процесуальної дії, інформації про застосування технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувались при проведенні процесуальної дії, та не зазначено додатки до протоколу.

Також зазначені протоколи були складені оперативним працівником ОСОБА_13 у відповідні дати у проміжок часу з 10.00 год. до 10.30 год., що технічно не можливо. Стороною захисту було порушено клопотання про визнання зазначених протоколів НСРД недопустимими доказами, однак судом це клопотання було проігноровано.

Зауважує, що доручення прокуратури Донецької області про виконання ухвал про проведення НС(Р) Д , гриф секретно з яких був знятий лише 07.02.2018 р., в порядку ст. 290 КПК України, не були відкритті стороні захисту, тому висновки суду щодо законності та належності в якості доказів протоколів НС(Р)Д від 06.09.2015р., 08.09.2015р., 09.09.2015р., 10.09.2015р., 11.09.2015р. та носіїв інформації як доказів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та зібрані з порушенням суттєвих умов їх проведення. Також, на підставі викладеного протокол огляду п`яти флеш-карт з інвентарними номерами 225 т, 226 т, 227 т, 286 т, 287 т та двох компакт-дисків з інвентарними номерами 284, 333 від 24 жовтня 2015 року є недопустимим доказом у кримінальному провадженні.

Також апелянт зазначає, що експерту для проведення судової криміналістичної експертизи надані копії аудіо-, відеозаписів,що є порушенням вимог ч.3 ст. 99 КПК України, а саме сторона кримінального провадження, в даному випадку прокурор, зобов`язаний надати суду оригінал документу. Крім того, для проведення даної експертизи були надані носії зразків голосів обвинувачених та потерпілих, однак матеріали справи не містять ухвал слідчого судді та протоколів про відібрання зразків голосів потерпілих та обвинувачених.

Обшук, проведений 10.09.2015 р. за місцем дислокації батальону МВС України «Харків-2» слідчим Симонян Р.С., проте ухвалою слідчого судді від 09.09.2015 р. дозвіл на обшук наданий слідчому Савківу А.М. , отже обшук проведений не уповноваженою на це особою.

Також, наявні суперечності між протоколом обшуку та протоколом огляду від 11.09.2015 р. щодо виявлених та вилучених бойових припасів.

Окрім цього, огляд вилучених речей відбувався за відсутності понятих.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги суперечності у документах ГУМВС України в Харківській області щодо інвентаризації бойових припасів, висновки суду містять суперечності щодо кількості і якості вилучених бойових припасів.

Також, судом не враховано, що обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 займали посади в підрозділі міліції громадської безпеки та мали право на носіння та зберігання табельної вогнепальної зброї, відповідно до Наказу ГУМВС України в Харківській області № 567 від 19.06.2014 р. за обвинуваченими було закріплено табельну вогнепальну зброю 7,62 мм автомат АКМ та 9 мм пістолет ПМ.

Серед іншого зазначає, що до функціональних обов`язків працівників поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не входило проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, внесення відомостей до ЄРДР, вжиття заходів щодо притягнення до осіб до кримінальної відповідальності за вчинення будь-яких кримінальних правопорушень.

Сторона захисту не згодна з кваліфікацією дій обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки у обвинувачених була відсутня мета на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психологічного насильства, метою обвинувачених було відшукання наркотичних засобів та введення потерпілого в оману щодо можливості притягнення його до кримінальної відповідальності.

Також, відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони ст. 187 КК України як застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки з висновку судово-медичного експерта № 201 від 19.10.2015 р., у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На думку апелянта, в діях обвинувачених відсутні обов`язкові ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, оскілки обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не наділені тими службовими обов`язками, які б дозволили притягнути потерпілого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності. Повідомлення потерпілому ОСОБА_8 заздалегідь неправдивої інформації щодо можливості притягнення його до кримінальної відповідальності було способом для заволодіння чужим майном, та зроблено з метою введення останнього в оману для створення ілюзії правомірності своїх дій з метою викликати у потерплого ОСОБА_8 впевненість у вигідності добровільної передачі грошових коштів, у наслідок чого потерпілий введений в оману добровільно передав працівникам поліції грошові кошти в якості незаконної винагороди, нібито за непритягнення до кримінальної відповідальності, а останні в свою чергу шляхом обману заволоділи грошами у сумі 5000 грн. Проте стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували безпосередню передачу потерпілим грошових коштів працівникам поліції.

Крім того, зазначає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів та не доведено поза розумним сумнівом обставини, щодо нібито скоєння обвинуваченим ОСОБА_2 закінченого замаху на викрадення наркотичних засобів за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 308 КК України, та судом не наведено жодного доказу, який би підтвердив факт вчинення правопорушення.

Також, висновки суду щодо подій, що мали місце 10 вересня 2015 року в квартирі АДРЕСА_7 , щодо розбійного нападу на ОСОБА_9 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження;звертає увагу, що відповідно до висновку судово-медичного експерта від 10.09.2015 р. у ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, тому висновок суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України є неправильною.

Судом не встановлено норму спеціального нормативно-правового акту, яку порушили обвинувачені ,в зв`язку з чим би настала відповідальність, передбачена ст. 263 КК України за зберігання боєприпасів.

Також зазначає, що наявні підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки судом порушено право на захист обвинуваченого, яке виразилосьу проведенні судового засідання 31 січня 2017 року без участі захисника обвинуваченого ОСОБА_3 та виявлено відсутність фонограми цього судового засідання.

В апеляційній скарзі захисник Забавін О.Г., діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , прохав вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначає, що протоколи про результати аудіо-, видео контролю місця від 06 вересня 2015 року, 09 вересня 2015 року від 10 вересня 2015 року, від 11 вересня 2015 року, протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 06 вересня 2015 року, від 09 вересня 2015 року, від 10 вересня 2015 року складені з порушеннями кримінально-процесуального закону, зокрема ч. 3 ст. 104 КПК України, ст. 252 КПК України.

Протокол огляду від 23-24 жовтня 2015 року є нечитабельним.

Протокол про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 09 вересня 2015 року також не відповідає вимогам ст. 252 КПК України.

Також, з порушенням кримінального процесуального закону складені: протокол обшуку від 10 вересня 2015 року, протокол огляду місяця події від 10 вересня 2015 року, протокол огляду міста події від 10 вересня 2015 року, протокол обшуку від 11 вересня 2015 року.

В апеляційні скарзі захисник Чередніченко Р.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , прохав вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає вирок суду незаконним, навів доводи, аналогічні наведеним в апеляційних скаргах захисників Забавіна О.Г. та Мосіна А.В.; крім того, зазначив, що судом не надана оцінка предметам і документам, які були вилучені та з якими було проведено зазначені процесуальні дії, а лише зазначені суб`єктивні висновки, викладені органом досудового розслідування і досліджених протоколах.

Також, суд першої інстанції в підтвердження своїх висновків щодо законності та належності доказів, наданих стороною обвинувачення, спирається на досліджені в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_13 , який здійснював НС(Р)Д у кримінальному провадженні, але зазначений свідок на досудовому розслідуванні не допитувався, в порушення вимог ст. 290 КПК України, відкриття показань зазначеного свідка стороні захисту здійснено не було.

В апеляційній скарзі захисник Шевченко Д.В., який дії в інтересах ОСОБА_2 , прохав вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Апелянт вважає, що слідчі дії органом досудового розслідування проведені з порушенням вимог кримінального процесуального закону, у судовому засіданні досліджувались копії флеш-карт та дисків порушення ст. 252 КПК України, такі порушення КПК є значними та такими, що тягнуть визнання цих доказів недопустимими.

Також зазначає, що для повного та неупередженого судового розгляду, безпосереднього дослідження доказів у судовому засіданні з можливістю реалізувати сторонами права ставити запитання з приводу речових доказів свідкам, експертам, спеціалістам, судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, речові докази у судовому засіданні не досліджувались.

Окрім цього, судом першої інстанції були відхилені клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_11

Також вказує, що свідок ОСОБА_13 під час досудового розслідування не допитувався, а його показання як доказ виникли під час судового розгляду, однак всупереч вимогам статті 290 КПК України, показання цього свідка стороні захисту відкриті не були.

Висновок суду щодо проведення контролю за вчиненням злочину не відповідає фактичним обставинам справи у зв`язку з відсутністю протоколів проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту за постановами прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлено, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до ст.94 КПК їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_1 ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 190 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України.

Доводи апеляційних скарг, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог закону , всі зібрані у справі докази ретельно, всебічно та об`єктивно перевірені судом першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту, зокрема, підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Допустимість доказів означає правову придатність їх для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілих, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показував, що у вересні 2015 року він приймав участь у заходах по виявленню незаконних методів працівників поліції. В прокуратурі йому видали грошові кошти в сумі 4200 грн. та пакет з порошком, який імітує наркотичний засіб. Йому необхідно було зустріти ОСОБА_7 та відвезти його. В автомобіль встановили камеру і на його одязі також була «прослушка». Грошові кошти 2000 грн. він поклав в карман своїх шортів, а 2200 грн. - в бардачок автомобілю. Пакет з порошком, який імітує наркотичний засіб, поклав у попільничку в салоні автомобіля. ОСОБА_7 сів у його автомобіль марки «Славута» та попросив їхати в сторону автостанції м. Слов`янська. На вулиці Фрунзе їх зупинили працівники поліції, з ними був обвинувачений ОСОБА_3 у цивільному одязі. ОСОБА_3 став оглядати багажник та салон автомобіля. ОСОБА_3 він сприймав як працівника поліції. Один із працівників поліції відкрив попільничку, знайшов пакет з порошком, який імітує наркотичний засіб і сказав, що зараз вони викличуть наряд поліції, оскільки в пакеті наркотичний засіб. Він запропонував ОСОБА_3 , який запросив його до салону службового автомобіля, домовитися. ОСОБА_3 повідомив, що йому погрожує за зберігання наркотичного засобу, і він запропонував ОСОБА_3 4000 грн. за те, щоб вони його відпустили, але ОСОБА_3 сказав, що цього мало. ОСОБА_3 сказав, що потрібно 2000 доларів США, але у нього таких грошей не було. Вони домовились з ОСОБА_3 на суму 6000 грн. Потім сказав, що у нього при собі тільки 4000 грн і ОСОБА_3 сказав, щоб він шукав гроші. Він повідомив працівників поліції, що за грошима йому потрібно додому. Працівники поліції склали на нього два адміністративних протоколи. Потім вони сіли в його автомобіль - він сів за кермо, працівник поліції - поряд на передньому сидінні, а ОСОБА_3 їхав позаду на своєму автомобілі. На АЗС по вул. Добровольського в м. Слов`янську він пересів в автомобіль ОСОБА_3 , та вони поїхали до нього додому. Повідомив ОСОБА_3 , що взяв ще 2200 грн., а 1800 грн. візьме у свого друга. ОСОБА_3 погодився, в автомобілі він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4200 грн. Приблизно о 15 годині для передачі решти грошей ОСОБА_3 призначив в районі нафтобази на вул. Володарського. В автомобілі ОСОБА_3 він передав йому суму 1800 грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 показував, що в 2015 році приймав участь у заходах по виявленню корупційних діянь працівників поліції. Він виконував роль торгівця наркотичними засобами. В Слов`янській місцевій прокуратурі йому видали грошові кошти - 14000грн. та шприци, в яких була рідина, яка імітувала наркотичний засіб. Його привезли на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_4. Йому видали технічні засоби. Шприци він поклав у шафу, а гроші у «барсетку». Коли ОСОБА_7 подзвонив у квартиру, він відчинив йому двері, ОСОБА_7 пройшов до квартири, але вхідні двері не зачинив і за ним до квартири увірвалися два чоловіки, які були одягнені у чорні футболки з написом «Беркут» і камуфльовані штани. З моменту приходу цих людей у квартиру, він відчував небезпеку і реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Чоловіки були в «балаклавах», у одного з них був автомат Калашнікова. Його поклали на підлогу на живіт і почали наносити удари. Від цих чоловіків були вимоги віддати їм наркотичні засоби. Перша вимога до нього була - віддати наркотичні засоби, але він їм нічого не повідомив про шприци у шафі. Його бив один чоловік - по голові, а також зламали ребро. Один з чоловіків підійшов до шафи і знайшов там шприци. Потім від нього стали вимагати 10000 доларів США за те, що вони не порушать відносно нього кримінальну справу за розповсюдження наркотичних засобів або він попаде до в`язниці. Потім ОСОБА_7 повели в кухню. «Барсетку`з грошима , що лежала на дивані, забрав один з чоловіків, який був у «балаклаві». Він пояснив, що суми 10000 доларів в нього немає і чоловіки почали казати, щоб він продав квартиру. Він відповів, що це неможливо, але можна отримати ще 5000 грн. від його товариша. У присутності цих чоловік він подзвонив, йому призначили через 10 хвилин зустріч на вул . Добровольського в районі літака. Вони з однім чоловіком вийшли на вулицю, сіли в автомобіль і поїхали на зустріч, а в квартирі залишився ще один чоловік у «балаклаві». «Барсетка» при цьому залишалася на дивані. За кермо автомобіля сів чоловік у «балаклаві». Коли приїхали до літака,там чоловік - Валера передав йому грошові кошти 5000 грн. Потім вони повернулися в квартиру по АДРЕСА_4 ,а гроші він передав в автомобілі. Потім, в квартирі, він повідомив, що в нього уже більше немає грошей і попросив залишити йому грошей. Чоловіки залишили йому 200 грн. Прямих погроз зброєю йому не було, але він вважає, що зброя це завжди небезпечно. Шприци чоловіки забрали з собою. Давав гроші чоловікам у «балаклавах» тому, що боявся застосування до нього зброї в момент, коли в нього вимагали гроші.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 показував, що він приймав участь у слідчих діях щодо виявлення працівників міліції, які вимагають з громадян грошові кошти. У прокуратурі м. Краматорська йому видали 30000 грн. та два шприца з рідиною коричневого кольору. Поселили його в квартирі в м. Слов`янську, де він поклав гроші та шприци під матрац, який лежав на підлозі. Через годину зателефонував ОСОБА_7 і попросив відчинити двері. Він відкрив двері, і зразу його збили з ніг, нанесли декілька ударів по тулубу. До квартири увірвалися два чоловіки у масках, у чорних футболках з написом «Беркут» . Його поклали на підлогу, декілька разів вдарили по тулубу. Коли його збили з ніг, то один чоловік зразу почав його бити - наступили йому на голову і почали бити руками по тулубу, він відчував фізичний біль, приблизно нанесли 4 удари. Він бачив зброю у цих чоловіків, але вони її не застосовували до нього. У одного, який з ним спілкувався, був пістолет у кобурі. Він відчував погрозу для свого життя і здоров`я, оскільки його били, але зброю не застосовували. Потім почали обшукувати квартиру, забрали гроші та шприци. В квартирі було встановлено відеоспостереження та вели звукозапис і він чув, як ОСОБА_7 били в кухні. Наркотичні засоби чоловіків не цікавили, вони забрали гроші. Він пояснював, що наркотичні засоби він придбав для себе, вони повідомили, що викличуть оперативну групу, при цьому нічого не робили - не запрошували понятих, не складали протокол. Він сам запропонував їм домовитися - вони забрали гроші, дали йому 200 грн. і вийшли з квартири. Вони просто забрали в нього 30000 грн. В квартирі зашилися він та ОСОБА_7 . Гроші - 200 грн. він потім віддав в прокуратуру, а шприци забрали ті чоловіки. .

Показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у сукупності з іншим по справі доказами є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Також, у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_17 показував, що в 2015 році він був запрошений у якості понятого при здійсненні обшуку в приміщенні розташування батальйону «Харьков-2» в гуртожитку Слов`янського хіміко - механічного технікуму разом зі своїм знайомим - ОСОБА_18 В їх присутності в оружейній кімнаті було проведено інвентаризацію зброї. При обшуку кімнати було знайдено патрони для автомату, які не співпадали за серією з тими, які були в батальйоні, та гроші у сумі 5000 грн., також було знайдено два згортки з патронами. Все було вилучено, опечатано. Він та другий понятий поставили свої підписи. Протокол обшуку складався на місці, все зафіксовано у протоколі правильно.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_18 дав в цілому аналогічні показання.

Показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2015 року у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, був допитаний свідок ОСОБА_7 , який у судовому засіданні показав, що з жовтня 2014 року він співпрацював з працівниками поліції та ОСОБА_3 , яким надавав інформацію про осіб, які вживають наркотичні засоби й у стані наркотичного сп`яніння керують транспортними засобами. Йому було відомо, що після дачі інформації людей зупиняли і за непритягнення до відповідальності вимагали грошові кошти.

У червні 2015 року йому стало відомо, що працівники поліції діють разом з працівниками батальйону -«Харьков-2», які мають можливість заходити у будинки.

У липні 2015 року він повідомив працівників СБУ про те, чим саме займаються працівники поліції і батальйону, оскільки відчув страх за своє майбутнє, та погодився на проведення слідчих дій і фіксування їх.

На початку вересня 2015 року він повідомив ОСОБА_3 про знайомого ОСОБА_10 , у якого при собі був наркотичний засіб - канабіс. На виконання завдання , на автомобілі під керуванням ОСОБА_10 вони їхали по вулиці Фрунзе, були зупинені працівниками поліції, серед яких був ОСОБА_3 До водія підійшов невідомий, та запросив документи, попросив вийти із машини. Працівник поліції та ОСОБА_3 почали оглядати машину та знайшли пакет з наркотичним засобом - травою у попільничці машини. Потім вони повели ОСОБА_10 до службового автомобіля. Після цього ОСОБА_10 вернувся, сів за кермо, поряд з ним на переднє пасажирське сидіння сів невідомий йому працівник поліції, також в автомобіль сів ще ОСОБА_3 , а він залишився на місці зупинки. ОСОБА_10 потім повідомив, що вони поїхали за грошима. У ОСОБА_10 при собі було біля 2000 грн.

08 вересня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_3 щодо роботи, він повідомив, що є квартира, а той сказав, що є як раз люди із батальйону «Харьков -2», які зможуть до неї зайти. На зустріч прийшли - ОСОБА_3 та два співробітника батальйону «Харьков-2» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 Раніше він їх бачив, вони зупиняли одного чоловіка, забрали у нього 2000 грн. Перший раз вони були з автоматами, а другого разу - з пістолетами. Разом з ним вони поїхали до ОСОБА_8 , він зайшов до квартири, а вони слідом забігли, поклали ОСОБА_8 на підлогу і почали бити. Це відбувалося на вул. Корольова . Вони були у масках, одягнені у футболки, як у «Беркута» і озброєні. Вони розтягнули їх в різні кімнати, почали бити, знайшли наркотичний засіб. Били по тулубу, голові ногами. ОСОБА_8 кричав, що не треба. Вони знайшли наркотики - три шприци і ще сильніше почали бити ОСОБА_8 Забрали у нього гроші, але повідомили, що це мало. ОСОБА_8 з одним з них поїхав за грошами.

Потім 10 вересня 2015 року він повідомив вказаних осіб і ОСОБА_3 , що є людина з великою сумою грошових коштів і наркотичними засобами. Приїхали за адресою, він зателефонував ОСОБА_9 , який відчинив двері, він зайшов до квартири, а потім забігли ці двоє , вони були озброєні пістолетами. ОСОБА_9 били, знайшли у нього наркотики - опій ацетильований, потім вигнали ОСОБА_9 і забрали гроші, йому віддали шприци. Гроші один із них сховав собі за пояс. Коли почали рухатися, під`їхали працівники СБУ, які їх затримали.

Показання свідка ОСОБА_7 є послідовними, узгоджуються між собою та показаннями потерпілих та підтверджені об`єктивними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про порушення права захисників, які не брали участь під час досудового розслідування, на реалізацію їх права безпосереднього допиту свідка ОСОБА_7 та проведення перехресного допиту, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 225 КПК України, суд під час судового розгляду має право допитати свідка, потерпілого, який допитувався відповідно до правил цієї статті, зокрема у випадках, якщо такий допит проведений за відсутності сторони захисту або якщо є необхідність уточнення показань чи отримання показань щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування.

Як вбачається із журналу судового засідання від 02 жовтня 2015 року, під час допиту свідка ОСОБА_7 були присутні обвинувачені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їх захисники Дейниченко В.І., Ритов Я.М., Шевченко Д.В. При цьому під час судового засідання свідок ОСОБА_7 надавав показання на питання прокурора та захисників.

Слідчий суддя допитав вказаного свідка відповідно до ч.1 ст.225 КПК України саме при наявності такого виняткового випадку.

Апелянтом не зазначені підстави допиту вказаного свідка саме під час судового розгляду з огляду на вимоги ч.4 ст.225 КПК України.

Окрім того, прокурор, як суб`єкт доказування, клопотань про допит свідка ОСОБА_11 не порушував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показував, що з 2014 року по листопад 2015 року він перебував на посаді відповідального за озброєння роти міліції особливого призначення «Харьков -2». Рота дислокувалася в гуртожитку Слов`янського хіміко- механічного технікуму, в якому також була облаштована кімната для зберігання зброї. В кімнаті зберігався додатковий боєкомплект, а також зброя, яка використовувалася при виїздах. Після прибуття до м. Слов`янська зброя зберігалася у кожного при собі. Боєприпаси були серії НОМЕР_5 та НОМЕР_15, інших боєкомплектів бути не могло.

10 вересня 2015 року був проведений обшук збройної кімнати представниками СБУ. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були відсутні. Він знаходився в збройній кімнаті разом з двома чоловіками і все перераховував. Йому принесли автомати бійців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Потом в їх кімнаті забрав упаковку боєприпасів - додатковий боєкомплект. Це була коробка з патронами у кількості 120 штук, які він видавав бійцям напередодні - один боєкомплект на два бійця.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 показував, що він є оперуповноваженим відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. У відділі є спеціальна кімната, в якій на комп`ютері вони виготовляють текст. Інформація зберігається у технічному відділі, потім він на свою флеш-карту отримує інформацію, яку заносить до протоколу. Складає протокол з того моменту, як отримав інформацію на флеш-картку, вставляє текст і протокол виготовлено. Він не має права в своєму робочому кабінеті одразу слухати і складати протоколи, оскільки це здійснюється тільки в спеціальній кімнаті. Всі розмови зберігаються на спеціальному сервері і при виготовлені протоколу можливі погрішності у часі. У протоколах не вказані технічні засоби, оскільки це є таємною інформацією для внутрішнього користування і їх заборонено вказувати у протоколах. В додатках до протоколів також не вказано про флешки, диски, оскільки на час складання протоколу у нього відсутні матеріали, які будуть направлені до суду. Видача дозволу на прослуховування інформації для складання протоколу, здійснюється через його логін та пароль, оскільки приміщення, де прослуховуються розмови є секретним. Оригінали носіїв зберігаються у них, оскільки інформація записується у кодованому вигляді і її потрібно обробляти. В протоколах ним також не вказано про проведення відео-, аудіо- фіксації, оскільки це вказано в самій назві протоколу.

Доводи сторони захисту про порушення вимог статті 290 КПК України, щодо не відкриття показань зазначеного свідка, колегія суддів вважає не обґрунтованими, з огляду на те, що суд не мав законних перепон для допиту даного свідка, оскільки даний свідок не давав показань щодо обставин кримінального провадження, а надавав пояснення про механізм фіксування процесуальних дій.

Також вина обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 06 вересня 2015 року, 05 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину, зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 (Я) (том 1, а.п.242-244).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 225т.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 06 вересня 2015 року, 05 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину, зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 (Я) (том 1, а.п.245-250).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 284.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 ( ЧФ ) та ОСОБА_1 ( ЧФ2 ), та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (О) (том 2, а.п.1-2).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 226т.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 (М2) та ОСОБА_1 (М1), та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (Т) (том 2, а.п.3-5).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 227т.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 (М2) та ОСОБА_1 (М1), та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (А) (том 2, а.п.6-12).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 284.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 10 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину, зафіксовано інформування та домовленість ОСОБА_7 (С) з ОСОБА_3 (А), ОСОБА_2 (Р) та ОСОБА_1 (Д) про вчинення ними кримінального правопорушення (том 2, а.п.13-18).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 284.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 11 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_7 , зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 (Б) та ОСОБА_1 (М), та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_24 (З) (том 2, а.п.19-21).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 286т.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 11 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_7 , зафіксовано вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 ( ПМ3 або Б) та ОСОБА_1 (ПМ2 або ЧБ ), та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 (МК) (том 2, а.п.22-23).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 287т.

Згідно з протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 11 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року було проведено контроль за вчинення злочину, зафіксовано інформування ОСОБА_7 (Л) ОСОБА_3 (Т) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (Б) про місце проживання потерпілого ОСОБА_9 (Ж), та про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (Б) відносно потерпілого ОСОБА_9 (Ж), описано механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 (Ж) (том 2, а.п.24-30).

Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 08 вересня 2015 року, 07 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2220т від 24 липня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі розмови ОСОБА_33 (В) , який зателефонував чоловіку (М) та повідомив адресу для вчинення кримінального правопорушення (том 2, а.п.31).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 333.

Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 06 вересня 2015 року, 05 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2220т від 24 липня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі розмов ОСОБА_3 (АС) з абонентськими номерами « НОМЕР_8 », « НОМЕР_9 » та « НОМЕР_10 » (том 2, а.п.35-38).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 333.

Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2220т від 24 липня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі розмов ОСОБА_3 (АС) з абонентським номером « НОМЕР_8 », який належить ОСОБА_7 (С1) (том 2, а.п.39-40).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 333.

Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2220т від 24 липня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі розмов ОСОБА_3 (АС) з абонентськими номерами « НОМЕР_8 », « НОМЕР_9 » та « НОМЕР_11 » (том 2, а.п.41).

Вказаний матеріал знаходиться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 333.

Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 10 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2220т від 24 липня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі розмов ОСОБА_3 (АС) з абонентським номером « НОМЕР_8 », який належить ОСОБА_7 (С1), та абонентським номером « НОМЕР_11 » (том 2, а.п.42-43).

Зазначені матеріали знаходяться на носії компакт-диску червоного кольору інв. № 333.

Згідно з протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 09 вересня 2015 року, 08 вересня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2258т від 28 липня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області № 2424т від 05 серпня 2015 року було проведено контроль за вчиненням злочину за адресою: АДРЕСА_4 .

08 вересня 2015 року о 13 годині 18 хвилин Донецька область м. Слов`янськ до під`їзду будинку АДРЕСА_4 входить ОСОБА_7 О 13 годині 19 хвилин до вищевказаного під`їзду входять 2 чоловіка. Чоловік № 1 (співробітник батальйону Харків-2), на голові балаклава не одягнена на обличчя, який одягнутий в чорну футболку з надписом на спині «Беркут» . Чоловік № 2 (співробітник батальйону Харків-2), на голові балаклава, який одягнутий в чорну футболку з надписом на спині «Міліція» , в руках тримає автомат. О 13 годині 54 хвилини із під`їзду виходить чоловік у супроводі чоловіка в балаклаві, чорній футболці . О 14 годині 08 хвилин із під`їзду виходить ОСОБА_7 у супроводі чоловіка зі зброєю за спиною в балаклаві, чорній футболці (том 2, а.п.97-98).

Вказаний матеріал знаходиться на носії флеш-карти чорного кольору інв. № 228т, був відтворений та досліджений у судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 359 КПК України. Заяв про підробку відеозапису у порядку, встановленому ч.4 ст. 359 КПК України, до суду не надходило. Зазначена слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, протокол відповідає вимогам ст.ст. 104- 106 КПК України.

Відповідні документи про проведення НСРД були долучені до матеріалів кримінального провадження, були відкриті стороні захисту та досліджувались у судовому засіданні, що вбачається в т.ч. з реєстру матеріалів досудового розслідування, із журналу судового засідання.

Таким чином, судом першої інстанції перевірено дотримання органом досудового розслідування законної процедури вказаних НСРД, що в свою чергу становило основний критерій допустимості їх результатів як джерело доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про відсутність протоколів проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту за постановами прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину (ст. 271 КПК України).

Постановами прокурора прокуратури Донецької області від № 1076т від 28.07.2015 р., № 1085т від 28.07.2015 р., № 1547т постановлено про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т. 2 а.п. 79-81, 82-84, 85-87). В порядку ст. 36 КПК України надіслано доручення відповідному органу про виконання зазначених постанов. Результати відповідних постанов оформлені відповідними процесуальними документами (протоколами з додатками).

Зазначені протоколи були долучені до матеріалів кримінального провадження та були відкриті стороні захисту, що вбачається в т.ч. з реєстру матеріалів досудового розслідування.

Проведення спеціального слідчого експерименту за фактом в т.ч. передачі предмету неправомірної вигоди з подальшим затриманням підозрюваного є засобом збирання головних доказів обвинувачення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 271 КПК України спеціальний слідчий експеримент є формою контролю за вчиненням злочину, що полягає в одержанні слідчим або працівником оперативного підрозділу інформації шляхом штучного створення відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної, для перевірки спрямованості намірів особи, в діях якої наявні ознаки вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів,спостереження за їх поведінкою.

В процесі проведення спеціального слідчого експерименту важлива роль належить таким негласним слідчим (розшуковим) діям як аудіо-, відео- контроль особи та місця, які проводяться в комплексі зі спеціальним слідчим експериментом.

Під час проведення даних слідчих дій фіксуються фактичні переговори щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди та інших протиправних дій. Зокрема, аудіо-, відеоконтроль особи (ст. 260 КПК України) полягає в негласній (без відома особи) фіксації та обробці із використанням технічних засобів розмови цієї особи або інших звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю або місцем перебування тощо. Аудіо-, відеоконтроль місця ( ст. 270 КПК України) полягає у застосуванні технічного обладнання у публічному доступному місці з метою фіксації відомостей (розмов, поведінки осіб, інших подій), які мають значення для кримінального провадження, без відома присутніх у ньому осіб.

Практична цінність проведення такої негласної (слідчої) розшукової дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) визначається змістом зафіксованих розмов та дій, під час яких висвітлюються злочинні наміри.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 271 КПК України про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отриманні під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії.

Отже, вимоги до складання протоколу про результати контролю за вчиненням злочину ідентичні вимогам та змісту протоколу про аудіо-, відеоконтроль особи та місця, протоколу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), які наявні в матеріалах кримінального провадження, та досліджені судом.

Для глибшого розуміння природи спеціального слідчого експерименту та ґрунтовнішого його дослідження слід проаналізувати сукупність ознак, які йому властиві.

Першою ознакою спеціального слідчого експерименту є мета його проведення, а саме перевірка дійсних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки тяжкого або особливо тяжкого злочину, спостереження за її поведінкою та прийняттям нею рішення щодо вчинення злочину.

Другою ознакою спеціального слідчого експерименту є умови (обстановка), в яких він проходить.

Законодавець закріпив положення про те, що це «створення слідчим та оперативним підрозділом відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної» (п.п.1.12.4 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 р. № 114/1042/516/1199/936/1687/5).

Слід визначити, яким вимогам повинна відповідати така обстановка, за винятком законодавчого положення про те, що не допускається підбурювання особи до вчинення злочину. Такими вимогами слід вважати: 1) обстановка повинна складатись на основі інформації про злочинну діяльність особи, яка є у слідчого або оперативного підрозділу; 2) ця обстановка повинна бути максимально наближеною до презюмованої злочинної діяльності особи, щодо якої проводиться експеримент.

Однією із ознак спеціального слідчого експерименту є те, що він не повинен містити ознак «провокації». Відповідно до ч. 3 ст. 271 КПК України забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення злочину з метою подальшого його викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який би вона не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією ж метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

Також ознакою спеціального слідчого експерименту є те, що його проведення не впливає на мотивацію дій особи, щодо якої він проводиться, дії цієї особи є самостійними. Ця ознака є характерною для всіх форм контролю за вчиненням злочину і нормативно закріплена у ч. 3 ст. 271 КПК України.

Проводячи спеціальний слідчий експеримент слідчий та оперативні працівники повинні обов`язково дотримуватись таких вимог: а) не провокувати особу до здійснення протиправних дій; б) не ставити особу в умови, що утруднюють задоволення її потреб законним способом; в) не принижувати честь і гідність осіб, які беруть участь в експерименті, та оточення; г) не створювати небезпеку для здоров`я осіб у кримінальному провадженні.

Отже, спеціальний слідчий експеримент - це НСРД, яка полягає у створенні та контролі уповноваженим законом суб`єктом обстановки, максимально наближеної до реальної з метою перевірки дійсних намірів конкретної особи, спостереження за її поведінкою та прийняттям рішення, за відсутності ознак провокації, коли таке проведення не впливає на мотивацію дій особи, щодо якої одержано інформацію про причетність до вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Вказані вимоги щодо проведення вказаного НСРД дотримані органом досудового розслідування.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до правильного висновку про відсутність провокаційних дій з боку правоохоронних органів.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини визнає необхідність для державних органів використовувати спеціальні слідчі методи, зокрема у справах стосовно організованої злочинності і корупції. У зв`язку з цим Суд вирішив, що застосування таких методів, зокрема різних способів проникнення, саме по собі не становить порушення права на справедливий судовий розгляд. Водночас, через ризик породження ними поліцейських провокацій, вкрай важливо обмежити їх використання чіткими рамками (Раманаускас проти Литви [ВП], § 51).

У своєму прецедентному праві з питання провокації злочину Суд розробив критерії для розмежування провокації, яка порушує статтю 6 § 1 Конвенції з допустимою поведінкою у застосуванні законних спеціальних заходів під прикриттям. Суд пояснив, що хоча неможливо зменшити різноманітність ситуацій, які можуть виникнути в цьому контексті для того, щоб спростити контрольний список критеріїв, для розгляду Судом скарг про провокацію, розроблено два критерії: матеріальний і процесуальний аспекти щодо підбурення. (Матановіч проти Хорватії, § 122; Раманаускаспроти Литви (№ 2), § 55).

Якщо обвинувачений стверджує, що його спровокували на скоєння правопорушення, то суди, котрі розглядають кримінальну справу, повинні уважно вивчити матеріали справи, оскільки для того, щоб судовий розгляд був справедливим у розумінні статті 6 § 1 Конвенції, усі докази, отримані внаслідок поліцейської провокації, повинні бути відхилені. Тим більше, якщо така поліцейська операція провадилась за відсутності правової бази і достатніх гарантій (Раманаускаспроти Литви [ВП], § 60). У такій системі судовий розгляд скарги на підбурювання є єдиним ефективним засобом перевірки обґрунтованості причин негласного заходу та з`ясування того, чи діяли агенти під час цих операцій «в основному пасивним чином» (Лагутін та інші проти Росії, § 119). Також необхідно, щоб рішення національних судів, які відхиляли скаргу заявника на провокування, були достатньо обґрунтовані (Sandu проти Республіки Молдова, § 38; Чохонелідзе проти Грузії, § 52).

Під час застосування матеріального і процесуального критеріїв на провокування Суд повинен спочатку переконатися в тому, що ситуація, яка розглядається, підпадає prima facie під категорію "випадків провокування". Якщо Суд переконається в тому, що скарга заявника підлягає розгляду в рамках категорії "випадків підбурювання", спершу він приступає до оцінювання матеріального критерію на провокацію. Якщо відповідно до матеріального критерію на підбурювання на підставі наявної інформації Суд міг би визнати з достатнім рівнем впевненості, що національні органи розслідували діяльність заявника, по суті, пасивно і не підбурювали його або до її вчинення злочину, що, як правило, є достатнім для того, щоб Суд дійшов висновку, що наступне використання в кримінальному провадженні проти заявника доказів, отриманих за допомогою таємного заходу, не викликає питання відповідно до статті 6§1.

Правова позиція захисту зводиться в даному випадку до того, що обвинувачені не вчиняли інкримінованих їм правопорушень.

Тобто, юридична конструкція захисту з огляду на вищенаведене,є суперечливою та хибною.

Щодо доводів апеляційних скарг про відсутність інформації про застосування технічних засобів фіксації та носіїв інформації, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 256 КПК України особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки.

Отже, суд може для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження, допитати особу, що проводила або брала участь у проведенні НСРД, дана особа може бути допитаною як свідок. Метою такого допиту, в тому числі отримання консультацій та роз`яснень фахівця щодо змісту отриманих ним результатів.

Так, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 , який брав участь у проведенні НСРД, показував, що у протоколах не вказані технічні засоби, оскільки це є таємною інформацією для внутрішнього користування і їх заборонено зазначати.

З огляду на зазначене даний довід апеляційної скарги не є обґрунтованим.

Щодо вимог апеляційних скарг про визнання протоколів аудіо,- відеоконтролю за місцем (особою) недопустимими доказами, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що в протоколах апелянти фактично оспорюють вказаний час (півгодини), тобто саме час складання протоколів, який є достатнім для вказаної дії, а не час фіксування відповідних подій, тому доводи апелянтів в цій частині не є обґрунтованими.

Відповідно до протоколу огляду від 23-24 жовтня 2015 року були оглянуті флеш-карти чорного кольору з інвентарними номерами 225т, 226т, 227т, 286т, 287т та два компакт-диски червоного кольору з інвентарними номерами 284, 333; з яких було здійснено огляд та прослуховування інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів при документуванні злочинної діяльності підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (том 2, а.п.44-76).

Довід апеляційної скарги щодо нечитабельності зазначеного протоколу не є слушним, оскільки протокол викладений на 34 сторінках з обох сторін, декілька сторінок протоколу на початку світлого кольору, проте протокол читається, за змістом зрозумілий.

Відповідно до протоколу огляду від 24 грудня 2015 року, об`єктом огляду є флеш-карта чорного кольору типу «Micro SD», переглядом відео файлів судом встановлено, що до під`їзду будинку АДРЕСА_4 заходить ОСОБА_7 Потім до під`їзду заходять два чоловіки, на головах яких одягнуті балаклави. Перший чоловік одягнений в чорну футболку із написом «Беркут» на спині. Другий чоловік одягнений в чорну футболку із написом на спині «Міліція». Другий чоловік в руках тримає предмет, зовні схожий на автомат. З під`їзду будинку АДРЕСА_4, виходить потерпілий ОСОБА_8 та чоловік в чорній футболці та з одягненою балаклавою на голові. До вказаного під`їзду заходить потерпілий ОСОБА_8 , з під`їзду виходить свідок ОСОБА_7 ,слідом за яким виходить чоловік в чорній футболці та з балаклавою на голові. Вказаний чоловік тримає в руках предмет, зовні схожий на автомат (том 2, а.п.99-100).

Відповідно до протоколу огляду від 29 грудня 2015 року, об`єктом огляду є компакт-диск з інвентарним номером 357, щодо якого було здійснено огляд та прослуховування інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів при документуванні злочинної діяльності підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (том 2, а.п.105-106).

Згідно висновку судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 11168 від 28 грудня 2015 року, здійснено текстове відтворення змісту розмов, які зафіксовані на фонограмах; встановлено, що участь у розмовах приймали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (том 2, а.п.108-183).

Судова криміналістична експертиза відео-, звукозапису проведена у порядку, передбаченому ст.ст. 110, 242, 243 КПК України, а висновок цієї судової експертизи цілком відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Що стосується доводів апелянтів стосовно неправомірності фоноскопічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки вказаної експертизи сформульовані на основі всебічного аналізу і синтезу результатів дослідження; надані відповіді на всі поставлені питання; в цілому логічно не суперечливі і є такими, які можна перевірити.

Експертом встановлено, що ознак, характерних для електронного монтажу запису звуку та електронного монтажу запису відеозображення на досліджуємих записах не виявлено; цифрової обробки звуку ні в момент запису, ні після нього не встановлено.

Експерт відповідно до вимог ст. 70 та ч. 2 ст. 102 КПК України попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову від поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України.

Щодо доводів апелянтів про відсутність протоколів відібрання зразків голосів обвинувачених та потерпілих колегія суддів зазначає, що для проведення даної експертизи надійшли п`ять флеш-карт з інвентарними номерами 225т, 226т, 227т, 286т, 287т, два комплект-диски з інвентарними номерами 284, 333 та сім компакт-дисків із зразками голосів свідка ОСОБА_7, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ., ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Зразки голосів обвинувачених, потерпілих та свідка були відібрані слідчим та були відкриті стороні захисту, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Отже, для проведення даної експертизи у експерта були наявні зразки голосів свідка, обвинувачених та потерпілих, тому даний довід є необґрунтованим.

Щодо неточності у двох епізодах ідентифікації голосів, колегія суддів зазначає, що це є технічною опискою експерта та зміст розмови в цілому не змінює. Вказане не спростовує висновків цієї експертизи.

Щодо надання на дослідження копій дисків, а не оригіналів, то відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13 , який є оперуповноваженим відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, оригінали носіїв зберігаються в СБУ, оскільки інформація записується у кодованому вигляді.

Відповідно до протоколу огляду від 10 вересня 2015 року, оглянуто дві грошові купюри номіналом 200 гривень на суму 400 грн (том 1, а.п.231-232).

Відповідно до протоколу огляду від 05 вересня 2015 року, оглянуто грошові кошти на суму 4200 гривень:21 купюра по 200 грн. - 21 купюра; після огляду, вищевказані грошові кошти у присутності понятих переданні заявнику (свідку) ОСОБА_10 для подальшого їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення контролю за вчиненням злочину (том 2, а.п.192-199).

Відповідно до протоколу у огляду від 05 вересня 2015 року, проведено огляд наданого працівниками УСБУ в Донецькій області імітаційного (несправжнього) засобу, яким виступає поліетиленовий пакет (прозорий) розміром 3х5 см, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору. Речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться у пакеті, буде імітувати засіб - канабіс. Після огляду вищевказаний пакет передано ОСОБА_10 для подальшого використання його у якості імітаційного засобу під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (том 2, а.п.200-201).

Відповідно до протоколу огляду від 05 вересня 2015 року, оглядом встановлено, що суму 1800 гривень складають грошові купюри (із зазначенням кількості номіналів та серій номерів купюр), які передані заявнику (свідку) ОСОБА_10 для подальшої їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення контролю за вчиненням злочину (том 2, а.п.202-206).

Відповідно до протоколу огляду від 05 вересня 2015 року, проведено огляд добровільно виданого свідком ОСОБА_10 імітаційного (несправжнього) засобу, яким виступає поліетиленовий пакет (прозорий) розміром 3х5 см, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, яка зовні нагадує наркотичний засіб - канабіс (том 2, а.п.207-208).

Відповідно до протоколу огляду від 05 вересня 2015 року, проведено огляд грошових коштів в сумі 900 гривень (із зазначенням кількості купюр), які добровільно видані свідком ОСОБА_7 (том 2, а.п.209-212).

Відповідно до протоколу огляду від 08 вересня 2015 року, проведено огляд грошових коштів у сумі 14000 грн. для їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення слідчих (розшукових) дій, які передані свідку ОСОБА_8 для подальшого їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення контролю за вчиненням злочину (том 2, а.п.217-236).

Відповідно протоколу огляду від 08 вересня 2015 року, проведено огляд імітаційного (несправжнього) засобу, яким виступає: три медичні шприци, заповнені рідиною коричневого кольору, яка імітує наркотичний засіб - опій ацетильований . Зазначені три медичні шприци із рідиною коричневого кольору передано ОСОБА_8 для подальшого використання його у якості імітаційного засобу під час проведення контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту (том 2, а.п.237-238).

Відповідно до протоколу огляду від 08 вересня 2015 року, проведено огляд грошових коштів в сумі 500 грн. (із зазначенням в кількості купюр відповідних номіналів та їх серій і номерів) , які добровільно видані свідком ОСОБА_7 (том 2, а.п.245-246).

Відповідно до протоколу огляду від 08 вересня 2015 року, проведено огляд імітаційного (несправжнього) засобу, який добровільно виданий свідком ОСОБА_7 , ас саме: три медичні шприци, заповнені рідиною коричневого кольору (том 2, а.п.247-248).

Відповідно до протоколу огляду від 08 вересня 2015 року проведено огляд грошових коштів в сумі 200 (одна грошова купюра) грн., ., які добровільно видані свідком ОСОБА_8 (том 2, а.п.249-250).

Відповідно протоколів огляду від 10 вересня 2015 року проведено огляд грошових коштів у сумі 30000 грн для їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, грошові кошти переданні свідку ОСОБА_9 для подальшої їх використання у якості заздалегідь ідентифікованих засобів під час проведення контролю за вчиненням злочину (том 3, а.п.4-71).

Відповідно протоколу огляду від 10 вересня 2015 року проведено огляд імітаційного (несправжнього) засобу: три медичні шприци, заповнені рідиною коричневого кольору, яка буде імітувати наркотичний засіб - опій ацетильований . Зазначені медичні шприци передано ОСОБА_9 для подальшого використання його у якості імітаційного засобу під час проведення контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту (том 3, а.п.72-73).

Щодо доводів апеляційних скарг про відсутність протоколів про виготовлення, утворення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення конкретних негласних слідчих дій, відповідно до вимог ч. 2 ст. 273 КПК України), колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах кримінального провадження міститься доручення слідчого в порядку ст. 40, 41 КПК України начальнику оперативного підрозділу СБУ про виготовлення та надання в слідчий відділ несправжнього (імітаційного) засобу наркотичної речовини, які зовні буде нагадувати відповідний наркотичний засіб. Прокурором винесені відповідні постанови про використання вказаного засобу під час проведення НСРД (т. 8 а.п. 29, 35, 38, 43).

Законодавець не передбачив покладення обов`язку на оперативні підрозділи виготовлення протоколів про створення таких імітаційних засобів, тобто доводи апелянтів є необґрунтованими.

Щодо доводу апеляційної скарги про фальсифікацію супровідних листів про направлення грошових коштів від 04.09.2015 р., 07.09.2015 р., 09.09.2015 р. та супровідних листів про направлення несправжнього (імітаційного) засобу наркотичної речовини - канабісу від 04.09.2015р., 07.09.2015 р., 09.09.2015 р., оскільки наявні суперечності між вихідними номерами та датами, колегія суддів зауважує, що супровідний лист - це такий службовий лист, в якому інформують адресата про надсилання йому документів, що додаються до цього листа. Супровідні листи складають у тих випадках, коли потрібно роз`яснити мету надсилання цих документів або подати їх детальне описання, зазначити кількість їх аркушів, сам по собі супровідний лист в повному обсязі не містить інформацію про зміст документа, який надсилається. Крім того, супровідний лист не є процесуальним документом, отже даний довод не є обґрунтованим.

При проведенні даної процесуальної дії дотриманні вимоги статей 228, 231 КПК України та протоколи відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до протоколу обшуку від 10 вересня 2015 року вбачається, що об`єктом обшуку є кімната ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем дислокації батальйону МВС України «Харків-2» у гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму за адресою: АДРЕСА_11 . Під час обшуку виявлені бойові набої в кількості 30 штук, калібру 7,62х39, серії 711, бойові набої калібру 7,62х39 серії 539 в кількості 45 штук, набої 7,62х39 серії 711 в кількості 140 штук, грошові кошти в сумі 5000 грн.(том 3, а.п.81-90).

Зазначена процесуальна дія проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 234, 235, 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, за участю понятих. Протокол відповідає вимогам ст.ст. 103- 104 КПК України. Зауважень та заяв до даного протоколу не надходило.

Довід сторони захисту, що обшук проводився слідчим Симонян Р.С., хоча ухвалою слідчого судді від 09.09.2015 р. дозвіл на обшук наданий слідчому Савківу А.М. , не є слушним виходячи з наступного.

За змістом ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування. Керівник органу досудового розслідування уповноважений у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме інших слідчих.

Координацію діяльності спільної слідчої групи здійснює ініціатор створення такої групи або один з її членів. Члени спільної слідчої групи безпосередньо взаємодіють між собою, узгоджують основні напрями досудового розслідування, проведення процесуальних дій, обмінюються отриманою інформацією. Слідчі (розшукові) й інші процесуальні дії мають здійснювати члени спільної слідчої групи.

Постановою начальника третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 12.08.2015 р. постановлено про створення групи слідчих у кримінальному провадженні у складі начальника третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області Колесникова А.О., зокрема слідчих в ОВС третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області Савківа А.М. та Симоняна Р.С.

Ураховуючи викладене, обшук у кімнаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем дислокації батальйону МВС України «Харків-2» у гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму проведений уповноваженою на те особою.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10 вересня 2015 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості розташована між будинками № 12 та 10 по вулиці Р . Люксембург м. Слов`янська Донецької області, В ході огляду вилучено три шприци з рідиною коричневого кольору; грошові кошти в сумі 9600 грн.;- грошові кошти в сумі 20000 грн.; три магазини та 24 патрони (т. 3, а.п.95-101).

Відповідно до протоколу обшуку від 11 вересня 2015 року, об`єктом обшуку э автомобіль «Opel Omega», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який знаходиться у внутрішньому дворі адміністративної будівлі Слов`янського МВ УДСО при ГУМВС України в Донецькій області, за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Калініна, будинок № 47. Під час обшуку даного автомобіля виявлено 4 купюри номіналом 500 грн., 4 купюри номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 50 грн., 1 купюра номіналом 20 грн. Всього у даному автомобілі знайдено та вилучено на загальну суму 15970 грн. (том 3, а.п.150-155).

Вказана слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст. ст. 223, 234, 235, 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, протокол складений з дотриманням вимог ст.ст. 103- 104 КПК України.

Відповідно до протоколу огляду від 11 вересня 2015 року об`єктом огляду є майно, яке вилучено 10 вересня 2015 року в ході проведення обшуку за місцем дислокації батальйону «Харків-2» у приміщенні гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму за адресою: АДРЕСА_11 . А саме: бойові набої у кількості 185 штук патрони калібру 7,62х39 мм серії 939 та 711. Також об`єктом огляду є майно, яке вилучено 10 вересня 2015 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Свободи, будинок № 100 , біля автоцентру «Еталон». Оглянуто майно, яке вилучено 10 вересня 2015 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_2 (при затриманні його в порядку ст. 208 КПК України) (том 3, а.п.102-129).

Відповідно до протоколу огляду від 06 жовтня 2015 року, здійснено огляд та звірку серій та номерів купюр грошових коштів, виданих для документування протиправної діяльності підозрюваних у кримінальному провадженні з серіями та номерами купюр грошових коштів, вилучених в ході обшуків та оглядів. 05 вересня 2015 року свідком ОСОБА_7 добровільно видані грошові кошти в сумі 900 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що вони співпадають з серіями та номерами купюр, які були оглянуті та видані ОСОБА_10 05 вересня 2015 року в сумі 1800 гривень.

08 вересня 2015 року свідком ОСОБА_7 добровільно видані грошові кошти в сумі 500 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що вони співпадають з серіями та номерами купюр, які були оглянуті та видані ОСОБА_8 08 вересня 2015 року в сумі 14000 гривень.

10 вересня 2015 року свідком ОСОБА_9 добровільно видані грошові кошти в сумі 400 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що вони співпадають з серіями та номерами купюр, які, окрім інших, були оглянуті та видані ОСОБА_9 10 вересня 2015 року серед грошових коштів в сумі 30000 гривень.

10 вересня 2015 року в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої між будинками № 12 та 10 вул. ім. Р. Люксембург м. Слов`янська (виїзд з внутрішнього двору вказаних будинків) виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 29600 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що 398 купюр номіналом 200 грн, 220 купюр номіналом 100 грн співпадають з серіями та номерами купюр, які були оглянуті та видані ОСОБА_9 10 вересня 2015 року в сумі 30000 гривень.

10 вересня 2015 року за місцем дислокації батальйону МВС України «Харків-2» за адресою: АДРЕСА_11 , проведено обшук. В ході обшуку, у кімнаті, в якій спільно проживали підозрювані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , серед особистих речей ОСОБА_2 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 5000 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що 7 купюр номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 200 гривень співпадають з серіями та номерами купюр, які були оглянуті та вручені ОСОБА_8 08 вересня 2015 року в сумі 14000 гривень.

10 вересня 2015 року в ході затримання ОСОБА_1 в порядку ст. 208 КПК України проведено його особистий обшук, в ході якого, окрім іншого вилучено грошові кошти в сумі 1119 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що 4 купюри номіналом 200 гривень співпадають з серіями та номерами купюр, які, окрім інших, були оглянуті та вручені 08 вересня 2015 року ОСОБА_8 у сумі 14000 гривень.

11 вересня 2015 року в ході проведення обшуку автомобілю ОСОБА_3 , вилучено грошові кошти в сумі 870 гривень. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що 4 купюри номіналом 200 гривень співпадають з серіями та номерами купюр, які, окрім інших, були оглянуті та вручені 08 вересня 2015 року ОСОБА_8 у сумі 14000 гривень (том 4, а.п.137-143).

Відповідно до протоколу огляду від 15 жовтня 2015 року об`єктом огляду є грошові кошти в сумі 400 гривень (дві купюри номіналом по 200 гривень), які були вилучені 10 вересня 2015 року у ОСОБА_1 в ході його обшуку при поміщені його до ІТТ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Звіркою серій та номерів купюр встановлено, що вони співпадають з серіями та номерами купюр, які окрім інших були оглянуті та вручені 08 вересня 2015 року ОСОБА_8 у сумі 14000 гривень (том 4, а.п.123-124).

Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 1879 від 20 жовтня 2015 року вбачається, що двісті чотирнадцять патронів першої групи, вилучені під час обшуку за місцем проживання (тимчасової дислокації) підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, тобто штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм (АК, АКМ, АК-103, СКС,РПД та ін.). Один патрон другої групи, вилучений під час обшуку за місцем проживання (тимчасової дислокації) підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є боєприпасам - проміжним патроном калібру 5,45х39мм, промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (автоматів і кулеметів конструкції Калашникова АК-74, АК-74У, РПК-74, та ін.) (том 4, а.п.155-162).

На доводи апеляційної скарги щодо суперечностей наявності бойових патронів між протоколом обшуку від 10.09.2015 р., протоколом огляду від 11.09.2015 р. та висновком судової балістичної експертизи № 1879 від 20.10.2015 р., колегія суддів зазначає наступне.

У протоколі обшуку, який проведений у кімнаті обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем дислокації батальйону МВС України «Харків-2» у гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікуму, зазначено,що під час обшуку виявлені бойові набої в кількості 30 штук, калібру 7,62х39, серії 711 бойові набої калібру 7,62х39 серії 539 в кількості 45 штук, набої 7,62х39 серії 711 в кількості 140 штук.

Тобто, усього виявлено 215 патронів калібру 7,62х39.

Відповідно до протоколу огляду від 11.09.2015 р. в ході проведення обшуку за місцем дислокації батальйону «Харків-2» у гуртожитку Слов`янського хіміко-механічного технікумувилучені предмети: бойові набої у кількості 185 штук, калібру 7,62х39 мм, серії 939 та 711, серед яких у коробці 120 патронів калібру 7,62мм, патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 17 штук, серія 939; патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 47 штук та один патрон калібру 5,45 серії 270.

Отже, кількість набоїв співпадає, проте не зазначення серед них патрону калібру 5,45 серії 270 не є суттєвою розбіжністю, вже детально характеристики бойових набоїв були описані у протоколі огляду.

Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 1879 від 20.10.2015 р. на експертизу надано, зокрема 185 патронів, з яких 184 патрони калібру 7,62х39 мм та один патрон калібру 5,45 мм, та 30 патронів калібру 7,62х39 мм.

Відповідно до резолютивної частини висновку 214 патронів є патронами калібру 7,62х39 мм (тобто 184 патрони калібру 7,62х39 мм та 30 патронів калібру 7,62х39 мм), що співпадає с кількістю вилучених та оглянутих патронів, зазначених у протоколі обшуку від 10.09.2015 р. та протоколі огляду від 11.09.2015 р.); один патрон є боєприпасом - проміжним патроном калібру 5,45х39 мм.

Ураховуючи викладене, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Крім того, відповідно до вимог кримінального процесуального закону присутність понятих при огляді вилучених речей не є обов`язковою.

Згідно з відомістю № 4195 обліку витрат боєприпасів на бойову підготовку, старший лейтенант міліції ОСОБА_29 отримав 3360 патронів калібру 7,62мм. зразка 1943 року без обойми, фактично витрачено було 3240 патронів калібру 7,62мм. зразка 1943 року, не здано 120 патронів калібру 7,62мм. зразка 1943 року (том 1, а.п.240).

Відповідно до заявки на відпуск боєприпасів для бойової підготовки від 27 липня 2015 року для проведення навчально-тренувальних стрільб з особовим складом роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, відпущено 27 липня 2015 року такі боєприпаси, зокрема 7,62мм патрон зразка 1943 року без обойм у кількості 3360 штук (том 1, а.п.241).

Відповідно до висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 1234 від 30 жовтня 2015 року, № 1235 від 29 жовтня 2015 року, № 1236 від 03 листопада 2015 року, надані на дослідження речовини, які булинесправжніми імітаційними засобами, наркотичних засобів, психотропних речовин не містять .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 497 від 10 вересня 2015 року вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень та об`єктивних слідів від них при огляді ОСОБА_7 , не виявлено (том 3, а.п.233).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 496 від 10 вересня 2015 року вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень при огляді ОСОБА_9 , не виявлено (том 3, а.п.234).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 201 від 03 листопада 2015 року у ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження. Можливість утворення даних тілесних ушкоджень в результаті самостійних дій виключається у виді характеру та різноманітної локалізації тілесних ушкоджень (том 8, а.п.242).

Відповідно до протоколу огляду від 01 грудня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 130 КУпАП знаходиться протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 120555 від 05 вересня 2015 року відносно ОСОБА_10

Згідно із зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_10 05 вересня 2015 року о 14 годині 10 хвилин керував автомобілем ЗАЗ 110307 д.р.н. НОМЕР_3 у м. Слов`янськ по вул. Фрунзе з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері відмовився у присутності понятих. В якості понятих зазначений ОСОБА_3 та ОСОБА_30 , однак підписи від імені зазначених осіб у протоколі відсутні. Зазначене підтверджує показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3 був присутнім 05 вересня 2015 року при зупинці потерпілого ОСОБА_10 працівниками ІДПС ВДАІ.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 вересня 2015 року та довідки до нього, ОСОБА_7 впізнав співробітника батальйону «Харків-2» - ОСОБА_2 , який у вересні 2015 р. двічі приймав участь у розбійних нападах (том 1, а.п.233-235).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 вересня 2015 року, ОСОБА_7 впізнав співробітника батальйону «Харків-2» - ОСОБА_1 , який у вересні 2015 року двічі приймав участь у розбійних нападах, свідком яких він був (том 1, а.п.236-238).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо дотримання вимоги кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчий дій та протоколи, які складені за результатами проведення слідчих дій, відповідають вимогам ст. 104-106, 252 КПК України.

Із Витягу із Наказу Головного управління МВС України в Харківській області № 145 о/с від 27 травня 2014 року вбачається, що призначено ОСОБА_1 , на посаду старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУ, з 27 травня 2014 року (том 3, а.п.250).

Із Витягу із Наказу Головного управління МВС України в Харківській області № 183 о/с від 17 червня 2014 року вбачається, що призначено ОСОБА_2 , на посаду старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУ, з 17 червня 2014 (том 4, а.п.14).

Відповідно до повідомлення Головного управління МВС України в Харківській області № 7/1082дск від 13 жовтня 2015 року вбачається, що за ОСОБА_1 закріплено - 7,62 мм автомат АКМ: НОМЕР_16-1961 року, - 9 мм пістолет ПМ: НОМЕР_17 - 1969 року; за ОСОБА_2 - 7,62 мм автомат АКМ: НОМЕР_18 - 1965 року, - 9 мм пістолет ПМ: НОМЕР_19 - 1962 року (том 4, а.п.64-66).

Із Наказу Головного управління МВС України в Харківській області про закріплення табельної вогнепальної зброї за працівниками роти ПСМОП «Харків-2» ГУМВС в області для несення служби по охороні громадського порядку № 567 від 19 червня 2014 року вбачається, що закріплено за старшиною міліції ОСОБА_2 , - пістолет ПМ та автомат АКМ; старшиною міліції ОСОБА_1 , - пістолет ПМ та автомат АКМ (том 4, а.п.70-71,73-79).

Щодо доводів апеляційних скарг про не відкриття стороні захисту доручення прокуратури Донецької області про виконання ухвал про проведення НСРД, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, 3 розділу Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні №114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16.11.2012 року, слідчий, прокурор надсилає доручення керівнику органу під юрисдикцією якого знаходиться місце виконання кримінального правопорушення у складі якого знаходяться орган розслідування та/або оперативні підрозділи, уповноважені на проведення НСРД. В матеріалах кримінального провадження наявні доручення прокурора відповідному оперативному підрозділу СБУ (т. 8 а.п. 49-50, 53-58).

Вказані доручення розсекречені в основному 07.02.2018 р., тобто, в ході судового розгляду.

В правовому висновку Великої палати Верховного Суду, постановленому у справі № 751/7557/15-к (провадження № 13-37 кс18) зазначено, що для перевірки допустимості результатів НСРД мають бути відриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Вказані документи, за виключенням доручення були розсекречені (як зазначалось вище) та відповідно до вимог ч. 2 ст. 290 КПК України стороні захисту наданий доступ до вказаних матеріалів досудового розслідування.

Тобто колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримана процедура, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті.

Сторона захисту мала інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів.

Тобто, комплекс процесуальних документів, які стали правовою підставою НСРД дозволяв суду першої інстанції дійти до відповідних висновків щодо правомірності проведених у кримінальному провадженні НСРД та визнати відповідно вимог ч. 1 ст. 86 КПК України вказані докази допустимими.

В даному випадку з огляду на вищезазначене вказані доручення слідчого мають саме допоміжний характер. За таких підстав колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апелянтів.

Щодо доводів апеляційних скарг про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з проведенням судового засідання 31 січня 2017 року без участі його захисника та відсутності фонограми цього судового засідання є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, згідно протоколу судового засідання від 31 січня 2017 року у судовому засіданні були досліджені диски з аудіозаписом від 05.09.2015 р., флеш-карта № 227т з відеозаписом від 09.09.2015 р., флеш-карта № 228т від 08.09.2015 р., у наступному судовому засіданні 07.02.2017 р. за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - Дейниченка В.І . були повторно досліджені зазначені докази.

Крім того, протоколом повторного автоматизованого розподілі судової справи між суддями від 25.10.2017 р. визначений склад колегії суддів: головуючи суддя Хаустова Т.А., судді Мірошниченко Л.Є., Старовецький В.І. У судовому засіданні від 15 листопада 2017 року учасники кримінального провадження не заперечували проти заміни основного судді, що розглядає справу, на суддю Старовецького В.І. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2017 року постановлено про продовження судового розгляду (т.7 а.п.73-74).

У новому складі суддів були допитані свідки, досліджені докази, крім того у судових засіданнях від 27.03.2018 р., 03.04.2018 р., 11.04.2018 р. зазначені докази, а саме: флеш карта № 225 Т від 05.09.2015 р., флеш карта 227 т від 08.09.2015 р., флеш карта № 227 від 08.09.2015 р., флеш карта № 228 Т від 08.09.2015 р. було знову досліджені у присутності обвинувачених та їх захисників.

Крім того, на відповідному диску відсутній тільки початок судового розгляду за вказану дату, але це не має суттєвого значення з огляду на вищезазначене.

Стосовно доводів апеляційної скарги про недослідження речових доказів під час судового розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2016 р. визначений новий склад суду: головуючий суддя Хаустова Т.А., судді Ільяшевич О.В., Мірошниченко Л.Є.

Згідно ч. 1 ст. 319 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку.

У судовому засіданні від 15 листопада 2016 року судовий розгляд був розпочатий спочатку.

Як вбачається із журналу судового засідання та звукозапису цього судового засідання суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та поряду їх дослідження, з`ясувавши думки учасників судового провадження, встановив наступний порядок дослідження доказів - допитати потерпілих, допитати свідків, дослідити письмові докази та допитати обвинувачених.

Клопотань від учасників судового провадження про дослідження речових доказів у судовому засіданні не надходило.

З огляду на викладене, даний довід апеляційної скарги є необґрунтованим.

Щодо доводів апеляційних скарг про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 368 КК України передбачена за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища - предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 р. № 5, відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

З 17.06.2014 р. ОСОБА_2 перебув на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Харківській області № 183 о/с

З 27.05.2014 р. ОСОБА_32 перебув на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Харківській області № 145 о/с.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції є у тому числі, запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 1 розділу І Статуту патрульно-постової служби міліції, одніми із основних завдань патрульно-постової служби міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення, запобігання, припинення та розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; захист власності від злочинних посягань.

Відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КПК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року N 3781-XII до правоохоронних органів крім інших відносяться органи поліції та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до п.п.7.2, 7.3 розділу VII Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.92.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зобов`язані неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України «Про міліцію», їм було заборонено використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв`язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Таким чином, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року N 3781-XII ОСОБА_1 перебуваючи на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчинив корупційне кримінальне правопорушення; ОСОБА_2 перебуваючи на посаді старшого інспектора взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Харків-2» ГУМВС України в Харківській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вчинив корупційне кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діючи умисно керуючись корисним мотивом, маючи умисел на протиправне особисте збагачення, використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою отримали від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 5000 грн за невжиття заходів щодо притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційних скарг щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 187 КК України є необґрунтованими, з огляду на таке.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже, в разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи.

Об`єктивна сторона розбою полягає у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства. Насильство має реальний характер: здатне придушити волю потерпілого і примусити його передати майно винному.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. № 10, погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи й в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо вій протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося.

Таким чином, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Як встановлено судом та підтверджено показаннями потерпілих, матеріалами кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діяли з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони незаконно проникали у житло останніх, нападали на них раптово, несподівано, застосовували до потерпілих фізичне насильство (били по тулубу, голові) та погрожували застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих. Як показували у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , від дій та погроз обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вони відчували страх та небезпечність для свого здоров`я та життя, оскільки у останніх була наявна зброя.

Суд правильно встановив, що обвинувачені вчинили напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, тобто доводи апелянтів щодо відсутності у потерпілих тілесних пошкоджень відповідної тяжкості, не заслуговують на увагу.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 27 КК України, пособником є особа, яка, зокрема, порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками.

Сприяння вчиненню злочину означає, що пособник своїми діями зміцнює бажання, рішучість виконавця або інших співучасників на вчинення злочину.

З об`єктивної сторони спільність у поведінці пособника виявляється в тому, що зміцнюючи своїми діями рішучість на вчинення злочину, він ставить свою діяльність у причинний зв`язок з тим злочином, що вчинюється виконавцем.

З суб`єктивної сторони пособник обов`язково повинен бути обізнаний про злочинні наміри співучасників. Тим самим він передбачає, який саме конкретний злочин буде вчинено.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 через ОСОБА_7 збирав інформацію про осіб, які незаконно зберігають наркотичні засоби. Зазначену інформацію передавав обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після цього він з обвинуваченими приїжджали за місцем мешкання зазначених осіб. ОСОБА_3 залишався очікувати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 біля під`їзду в автомобілі з метою спостереження та у разі загрози попередити останніх. При цьому ОСОБА_3 знав про наміри ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо здійснення нападу осіб, які незаконно зберігають наркотичні засоби, з метою заволодіння грошами.

Зазначене підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 , який показував, що саме ОСОБА_3 він передав інформацію по осіб, які незаконно зберігають наркотичні засоби; протоколами про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) від 10.09.2015 р., 11.09.2015 р., в яких зафіксовано про інформування та домовленість ОСОБА_7 з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо вчинення ними кримінального правопорушення; протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомукаціних мереж від 06.09.2015 р., 09.09.2015 р., 10.09.2015 р., протоколом огляду від 23-24.10.2015 р., протоколом огляду від 06.10.2015 р., у якому зазначено, що під час обшуку автомобілю, яким користувався ОСОБА_3 знайдено грошові кошти, серії та номера купюр яких співпадають з серіями та номерами купюр, які були вручені потерпілому ОСОБА_8

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України є обґрунтованим.

Стосовно доводів апеляційних скарг щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 263 КК України передбачена кримінальна відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Предметом злочину можуть бути, зокрема, бойові припаси.

Об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом, зокрема, зберігання. Зберігання - це володіння предметом злочину, що перебуває не при собі, а в обрану особою місці. Зазначена дія характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу.

Вина обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.1 ст. 263 КК України (зберігання бойових припасів у свій кімнаті без передбаченого законом дозволу) підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно протоколу обшуку від 10 вересня 2015 року, у кімнаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайшли бойові набої в кількості 30 штук, калібру 7,62х39, серії 711, та бойові набої калібру 7,62х39 серії 539 в кількості 45 штук, набої 7,62х39 серії 711 в кількості 140 штук.

Відповідно до протоколу огляду від 11 вересня 2015 р., виявлені під час обшуку патрони: у коробці 120 патронів калібру 7,62 серія « 711 ;82»; 17 патронів калібру 7,62х39 мм серії «539», 24 патрона калібру 7,62х39мм серії « 539 ;90»; 23 патрона калібру 7,62х39мм серії « 711 ;82»; один патрон калібру 5,45 мм серії « 270 ;92».

Як показував свідок ОСОБА_21 , який перебував на посаді відповідального за озброєння роти «Харків-2», у роті наявні були боєприпаси серії «711 ;82» та «711;85», інших боєкомплектів бути не могло. На стільби вивозили патрони, які видавали бійцям.

Отже, обвинувачений ОСОБА_2 зберігав у своїй кімнаті 64 патрона калібру 7,62х39мм та один патрон калібру 5,45 мм; обвинувачений ОСОБА_1 - 30 патронів калібру 7,62х39 мм без передбаченого законом дозволу.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності у діях обвинувачених складу злочину, які ґрунтуються на відсутності закону, на який посилається частина 1статті 263 КК. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2018 року(провадження № 51-967км18) дійшов висновку, що диспозиція частини першої статті 263 КК не відсилає за своїм змістом до інших норм законодавства і сформульована з достатньою чіткістю, щоб дозволити передбачати, які діяння є злочинними з погляду цього положення.

З огляду на викладене, дії обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а доводи апеляційних скарг в цій частини є необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 308 КК України судом першої інстанції також є правильною.

Диспозицією ч. 1 ст. 308 КК України передбачена кримінальна відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи заволодіння ними шляхом шахрайства.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2015 р. ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_8 виявив видані останьому несправжні (імітаційні) засоби з речовиною коричневого кольору, а саме три шприці з речовиною, яку ОСОБА_2 сприйняв, як особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований. Після чого, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 викрав зазначені три шприца. Оскільки рідина, яка містилися у викрадених шприцах була імітаційним засобом, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_2 , злочин не було закінчено.

Зазначене підтверджується висновком судової криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 11168 від 28.12.2015 р., протоколами огляду від 08.09.2015 р., 08.09.2015 р., показами свідка ОСОБА_7

Отже доводи апеляційної скарги і в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що юридична конструкція захисту щодо оспорення юридично значущих фактів, правильності кваліфікації дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є хибною та суперечливою з огляду на встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 368 КК України, обвинуваченого ОСОБА_1 ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Згідно з ст. 54 КК України,засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд відповідно до вказаних вимог кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином та особливо тяжким злочином, їх особливості й обставини вчинення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставина, що обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно.

ОСОБА_2 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 368 КК України відповідності до ч. 1 ст. 70 КК призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк дев`ять років і шість місяців з конфіскацією усього приналежного йому майна. Позбавлено ОСОБА_2 спеціального звання «капітан міліції» відповідно до ст. 54 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_2 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд відповідно до вказаних вимог кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином та особливо тяжким злочином, їх особливості й обставини вчинення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставина, що обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно.

ОСОБА_1 за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України відповідності до ч. 1 ст. 70 КК призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань - позбавлення волі на строк дев`ять років і шість місяців з конфіскацією усього приналежного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк три роки. Позбавлено ОСОБА_1 спеціального звання «лейтенант міліції» відповідно до ст. 54 КК України,

Колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вказаних вимог кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та особливо тяжким злочином, їх особливості й обставини вчинення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно.

ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього приналежного йому майна; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

У відповідності до вимог частини 5 статті 74 КК України звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ст. 190 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. У відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Колегія суддів зазначає, що суд одночасно звільнив ОСОБА_3 від покарання за ч. 1 ст. 190 КК України та від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, проте це є неправильним. Але з огляду на апеляційні вимоги та відповідно до неможливості погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів не має процесуальних підстав виправити вказану помилку.

Колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_3 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, та допущення у судовому розгляді істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене апеляційні скарги захисників Мосіна А.В. та Шевченка Д.В., які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника Забавіна О.Г., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника Чередниченко Р.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників Мосіна А.В. та Шевченка Д.В., які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника Забавіна О.Г., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника Чередниченко Р.В., який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: