Номер провадження: 11-кп/813/1225/19
Номер справи місцевого суду: 500/1825/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2019 року у кримінальному провадженні №000318 від 08 лютого 2019 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.12.2002 року Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ст. 15, 185 ч. 3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 26.11.2003 року Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 194 ч. 2, ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 25.06.2008 року Ізмаїльським міськрайсудом за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 06.03.2014 року по відбуттю строку покарання,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислений з 22 березня 2019 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набирання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 858 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 08.02.2019 року приблизно о 10:50 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду, розташованого по вул. Клушина, 2 в м. Ізмаїлі Одеської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кабінету судових розпорядників: куртку вартістю 800 грн., гаманець вартістю 48 грн. 75 коп. та грошові кошти у розмірі 550 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1398 грн. 75 коп., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що щиро кається у вчиненому злочині, має бажання виправитися, тому просить призначити йому покарання з випробуванням, або зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.03.2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як видно зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який винним себе визнав повністю та підтвердив, що 08.02.2019 року, приблизно о 10:50 год., знаходячись у приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду, з кабінету судових розпорядників, таємно викрав куртку, гаманець та 550 грн.;
- показання потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що 08.02.2019 року в приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду в кабінеті судових розпорядників виявив крадіжку майна, яке належить йому, а саме: куртки вартістю 800 грн., гаманця вартістю 48 грн. 75 коп. та грошей у сумі 550 грн. Через деякий час співробітниками поліції йому була повернута куртка;
- протокол огляду місця події від 14.02.2019 року;
- висновок експерта №61ТГ від 26.02.2019 року, з якого випливає, що ринкова вартість чоловічої зимньої куртки бренду «Grujinne» за цінами вторинного ринку України, станом на 08.02.2019 року могла становити 800 грн. Ринкова вартість гаманця із шкірозамінника фірми «DINGNIU» за цінами вторинного ринку України станом на 08.02.2019 р. могла становити 48,75 грн.
Надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх належність, допустимість та достовірність і правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 65-67 КК України, зазначив у вироку, що враховує характер та міру суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, висновок органу пробації, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, обставин, які відповідно до положень ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.
Обставинами, які згідно з приписами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції обгрунтовано визнав повне визнання вини, щире каяття у скоєнні злочину, сприяння в його розкритті та часткове відшкодування матеріальної шкоди.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, наявності у ОСОБА_7 непогашених судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, тому колегія суддів вважає, що у даному випадку для застосування дії ст.ст. 75, 76 КК України підстав немає.

Посилання обвинуваченого на необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставним, оскільки злочин вчинений обвинуваченим після набрання чинності Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та справедливим, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.06.2019 року у кримінальному провадженні №000318 від 08 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання ним копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4