Провадження № 11-кп/4820/418/19
Справа № 676/1154/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку з Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 01.02.2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 3-ї групи загального захворювання, пенсіонера, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., що становить 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 492 грн.

За вироком місцевого суду, 1 лютого 2019 року о 14 год. ОСОБА_7 в м. Кам'янці-Подільському, в приміщенні аптеки «Подорожник», по вул. Героїв Небесної Сотні,4, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги продавців та покупців аптеки, шляхом вільного доступу, з касового столу, умисно, таємно, викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S-4» моделі GT-I9500 DKYSEK ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1070 грн., із шкіряним чохлом чорного кольору вартістю 50 грн., сім-картою оператора мобільного зв'язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 30 грн. та карткою пам'яті micro-SD ємністю 16 GB вартістю 100 грн., який належав потерпілому ОСОБА_9 , після чого залишив приміщення аптеки, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв останньому майнової шкоди на суму 1250 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину Посилається на порушення судом матеріального та процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом неправильно були кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, так як у обвинуваченого не було умислу на крадіжку, через годину даний телефон він добровільно надав працівникам поліції для повернення його власнику, що підтверджується показами ОСОБА_7 та іншими зібраними доказами по справі, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_9 та його заявою, в якій він вказує, що загубив вказаний телефон з необережності. А тому, дії обвинуваченого слід кваліфікувати як привласнення особою знайденого чужого майна, а не крадіжка, а відтак у його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того, під час ухвалення вироку місцевий суд послався на докази, які є неналежними та недопустимими, а саме: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , заява та протокол добровільної видачі мобільного телефону ОСОБА_7 , протокол огляду речового доказу, відеозапис з камер відеоспостереження в приміщенні аптеки, товарознавча експертиза, довідка приватного підприємця про вартість чохла та сім-карти.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив, що 01 лютого 2019 року в м. Кам'янці-Подільському, в приміщенні аптеки «Подорожник», побачив мобільний телефон на касі, взяв його з метою повернення власнику за винагороду. Телефоном не користувався, але чекав дзвінка, щоб запитати хто є власником даного майна. В той же день ходив на ринок, а коли повернувся додому, його чекали поліцейські, яким він добровільно видав телефон.
Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що 1 лютого 2019 року в м. Кам'янці-Подільському, в приміщенні аптеки «Подорожник», купляв ліки, де забув свій телефон на касі. Через 20 хв. виявив відсутність телефону, почав телефонувати на свій телефон, але ніхто не відповідав, пізніше на його телефон дзвонили знайомі, але також ніхто не відповідав. В аптеці переглянув відеозапис, на якому було видно, як ОСОБА_7 викрав його телефон з каси. В подальшому йому телефон був повернутий.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що у вказаний день ОСОБА_9 купував ліки, через півтори години повернувся, і повідомив, що у нього викрали телефон. При перегляді відеозапису було видно як ОСОБА_7 забрав його з прилавка аптеки.

За показаннями свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_7 не запитував у неї кому належить телефон, який розшукував ОСОБА_9 , на відеозаписі вони побачили, як потерпілий забув телефон, і як його викрав обвинувачений.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:
-протоколу заяви про злочин у якому потерпілий повідомив про обставини злочину;
-заяви ОСОБА_10 про надання дозволу на огляд приміщення аптеки «Подорожник» за адресою: м. Кам`янець-Подільський, вул. Героїв Небесної Сотні, 4;
- протоколу огляду місця події та фото таблицями, яким зафіксовано місце вчинення злочину;
- заяви про добровільну видачу ОСОБА_7 мобільного телефону «Samsung Galaxy S-4».
- протоколу добровільної видачі речового доказу предмету злочину;
- протоколу огляду речового доказу;
-відеозапису з камер відео спостереження в приміщенні аптеки «Подорожник» доводиться факт викрадення обвинуваченим чужого майна;
-висновку товарознавчої експертизи, згідно якого, ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy S-4» станом на 1 лютого 2019 року становила 1070 грн.;
-довідки приватного підприємця, з якої слідує, що вартість сім-карти мобільного оператора ПрАТ «Київстар» станом на 1 лютого 2019 року становила 30 грн., бувшого у використані шкіряного чохла типу книжка станом 50 грн., картки пам`яті типу micro SD ємністю 16 GВ - 100 грн.
Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, є правильною.

Твердження сторони захисту, що судом було не правильно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки у нього не було умислу на крадіжку, є безпідставними, так як сукупність зібраних та досліджених судом доказів підтверджує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2014 року (справа № 5-2кс14), незаконне таємне заволодіння майна, що фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь-яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника, з цих підстав, не заслуговують на увагу, як і те, що показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не підтверджують винуватість обвинуваченого.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянта, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисником не наведено.
Твердження апелянта про те, що слідчі дії протоколи були складені працівниками поліції, до початку розслідування справи, тобто до початку внесення відомостей в ЄРДР, не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду і безпосередньо які саме протоколи були складені з порушенням, до внесення відомостей в ЄРДР, захисник не вказує.
Не обґрунтованим є посилання захисту і на те, що оперативні працівники виконували слідчі дії без доручення слідчого на вилучення майна. В процесі апеляційного розгляду було оглянуто доручення слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 на проведення слідчих дій, зокрема на виїмку відеозапису (а.с. 21) та протокол добровільної видачі речових доказів (а.с. 24), а саме, вищезазначеного мобільного телефону.
В процесі судового розгляду вартість майна стороною захисту не оспорювалась. Тому визнавати недопустими та неналежними доказами висновок товарознавчої експертизи та довідку про вартість майна, колегія суддів не вбачає. Крім того, в процесі апеляційного розгляду, обвинувачений не заперечував, що дійсно забрав цей телефон та не висловлював заперечень з приводу його вартості.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи апелянта і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.
Покарання за злочини, у виді штрафу в розмірі 850 грн., що становить 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ОСОБА_7 призначено у відповідності до положень ст.ст.65, 70 КК України та у межах мінімальної санкцій ч.1 ст.185 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, судом враховані фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, повернення викраденого, а також те, що останній, є інвалідом третьої групи, його похилий вік, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

А тому, з урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах мінімальної санкції ч.1 ст.185 КК України.
Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4