Справа № 204/6289/19
Провадження № 1-в/204/1173/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2013 року, відносно ОСОБА_7 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 835 від 23.08.2019 року, зазначено, що в клінічній картині захворювання спостерігаються афективні розлади у вигляді напруженості, неадекватності, підозрілості, холодності, що в поєднанні з іпохондричністю, формальними розладами мислення у вигляді непослідовності, різноплановості, паралогічності. Викладене, а також не усвідомлення тяжкості та протиправності скоєного, свідчить про особливу небезпеку хворої для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 зазначив, що розглядуваний висновок комісії лікарів-психіатрів не є належним та просив призначити по справі судово-психіатричну експертизу ОСОБА_7 у компетентній установі.

В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просив задовольнити, зазначив, що розглядуваний висновок відповідає вимогам законодавства.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала за необхідне продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 . Також прокурор зазначила, що розглядуваний висновок відповідає вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 .

Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що мати дійсно кричала на неї та в неї наявна хвороба. При цьому їй вже достатньо лікуватися та їй необхідно додому на догляд. Те, що вона дратівлива та лається, все це неправда. Коли вона вбила матір, вона лікувалася та чула голос молодшого сина. Цього б вона сама не зробила, це тільки мати попросила.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Частиною 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося це питання судом в зазначений період. Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я та про необхідність застосування до неї примусових заходів медичного характеру. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру. Адміністрація закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, а також адміністрація кримінально-виконавчої установи, якщо примусові заходи медичного характеру застосовуються до особи за місцем відбування покарання, зобов`язані забезпечити безперешкодну можливість обстеження особи обраним нею незалежним лікарем-психіатром на території закладу з надання психіатричної допомоги або кримінально-виконавчої установи відповідно.
Згідно п. 15 Наказу МОЗ України «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», у разі значного поліпшення психічного стану пацієнта лікуючий лікар ініціює позачергове засідання комісії лікарів-психіатрів.
Відповідно до п. 16 цього Наказу, пацієнт самостійно або через свого захисника чи іншого законного представника має право звернутись до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду. У разі такого звернення пацієнта до лікаря-психіатра лікуючий лікар-психіатр протягом однієї доби готує форму первинної облікової документації для надання її лікарю-психіатру, який буде проводити альтернативний психіатричний огляд. Керівництво СЗНПД забезпечує допуск лікаря-психіатра до пацієнта протягом одного робочого дня після пред`явлення обраним лікарем-психіатром документа, що посвідчує особу, документа про вищу медичну освіту та посвідчення про наявність кваліфікаційної категорії (сертифікат лікаря-спеціаліста) лікаря-психіатра (лікаря-психіатра дитячого).
Згідно ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. В даному судовому засіданні розглядається висновок лікарів-психіатрів від 23.08.2019 року, тобто останній за часом проведення, в якому зазначено обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 . Представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав висновок лікарів-психіатрів, що також свідчить на підтвердження того, що відомості зазначені в цьому висновку відповідають дійсності. При цьому у суду відсутні відомості, які б могли свідчити про некомпетентність комісії лікарів, які його складали, або про невідповідність висновку лікарів-психіатрів фактичному стану здоров`я ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, держава забезпечує захист прав хворого в спосіб, передбачений, в даному випадку, Законом України «Про психіатричну допомогу» та Наказом МОЗ України «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», згідно яких пацієнт самостійно або через свого захисника чи іншого законного представника має право звернутись до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не обґрунтував необхідності проведення судово-психіатричної експертизи, а лише зазначив, що розглядуваний висновок лікарів-психіатрів не є належним. Захисником не наведено жодного мотиву, який би міг свідчити про невідповідність висновку комісії лікарів-психіатрів фактичному стану здоров`я ОСОБА_7 , та який би став підставою для проведення судової психіатричної експертизи.
Суду не було наведено підстав для виникнення сумніву, щодо правильності висновку комісії лікарів-психіатрів, а тому відсутні підстави для призначення по справі судово-психіатричної експертизи.
Зміна стану здоров`я ОСОБА_7 в подальшому може бути лише підставою для складання нового висновку та повторного звернення до суду, а не для призначення експертизи, оскільки суд розглядає необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру саме на момент звернення.
Більш того, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливості вирішення питання про призначення судово-психіатричної експертизи саме під час розгляду провадження за заявою лікаря-психіатра про продовження застосування примусових заходів медичного характеру.
Так, як вже зазначено вище, хворий і його захисник мають право на проведення позачергового засідання комісії та альтернативного огляду у будь-який час за їх заявою, що в повній мірі забезпечить їх права при отриманні психіатричної допомоги. До цього часу а ні захисник, а ні ОСОБА_7 , а ні її родичі не зверталися з заявою про проведення позачергового засідання комісії або альтернативного огляду ОСОБА_7 , та не залучали лікаря-психіатра для проведення такого огляду. Більш того, ніхто з них не висловлював незгоди в висновками комісії лікарів-психіатрів.
З урахуванням викладеного, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення судової психіатричної експертизи слід відмовити.
Окрім цього, ствердження ОСОБА_7 про те, що їй вже не потрібне лікування в повній мірі узгоджуються з висновком комісії лікарів-психіатрів, згідно якого, остання емоційно парадоксальна, холодна. Мімічно збіднена. Під час відповідей, особливо стосовно скоєного, помітно хвилюється, відповідає докладно, виправдовує свій вчинок, пояснює причини: «мати кричала Я відьма, вбий мене…», «я нанесла їй 13 ножових поранень, але вона продовжувала благати про смерть…я перелякалась». Мислення непослідовне, розірване, паралогічне. Психічно хворою себе не вважає. Критичні здібності грубо порушені. На перший план виступають виражені ознаки шизофренічного патопсихологічного симптокомплексу.
ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що не їй не потрібно лікуватися, однак про наявність захворювання переконливо свідчить висновок лікарів-психіатрів. Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2013 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про призначення по справі судово-психіатричної експертизи відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1