ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1760/19 Справа № 210/842/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була негативною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, тому, така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою застосувати щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений ОСОБА_7 вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки не дивлячись на наявність у нього 27 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, вважає та впевнений в тому, що зміг себе направити на позитивну поведінку та виправлення, за що і має 2 заохочення та довіру від керівництва установи. Вказує, що на час подання клопотання до кінця строку покарання залишилось 8 місяців та на даний момент він характеризується позитивно, має соціально корисні зв`язки та неповнолітню дитину, вину в скоєному визнав та щиро розкаявся.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2012 року, за яким останнього визнано винним за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України та на підставі ст. ст. 70, 71 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна.
Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2012 року набрав законної сили 05.05.2012 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2016 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.05.2011 року по 18.08.2011 року включно, та з 06.03.2012 року по 05.05.2012 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відтак початок строку відбування покарання 01.03.2012 р., кінець строку 01.06.2020 року.
Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 02.10.2018 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_7 стає на шлях виправлення.
Судом також враховано, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має 27 стягнень, останні в 2017 році та які на даний час є погашеними, має два заохочення 08.09.2016 року та 05.10.2018 року.
Надаючи оцінку наведеним обставинам в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
При цьому, колегія суддів виходить й з того, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, зокрема за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, та покарання, яке він наразі відбуває, призначено йому також за вчинення цього виду злочину.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання має лише два заохочення, соціально корисні зв`язки та неповнолітню дитину, не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленої ухвали є безпідставними, суд оцінив всі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи виконання покарань.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4