Єдиний унікальний номер 205/3361/19
У Х В А Л А

04 червня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро, проведеного у дистанційному режимі відеоконференції між Ленінським районним судом м. Дніпропетровська та Державною установою «Дніпровська виправна колонія № 89», клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення у відповідність до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у її постанові від 29 серпня 2018 року ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII), а саме про здійснення перерахунку строку попереднього ув`язнення за періоди з 17 жовтня 2002 року по 29 липня 2003 року, а також за період з 09 січня 2004 року по 04 березня 2004 року. Своє клопотання захисник обґрунтував тим, що при постановленні ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016 року судом було неправильно застосовано положення ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII), а саме не враховано ту обставину, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2008 року ОСОБА_4 було засуджено ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання за сукупністю вироків, у відповідності до ст.71 КК України, а відтак, на думку захисника, строк попереднього ув`язнення за минулі злочини має бути враховано при визначенні остаточного покарання.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 та сам засуджений підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та надуманість, оскільки до ОСОБА_4 вже було застосовано положення ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII).

Суд, заслухавши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, вважає клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2008 року за ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, 71 КК України до тринадцяти років позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016 року ОСОБА_4 у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України починаючи з 06 січня 2008 року по 09 вересня 2008 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, судом встановлено, що під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України апеляційним судом Дніпропетровської області, останній перебував під вартою з 06 січня 2008 року по 09 вересня 2008 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2017 року в задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про перерахування йому покарання, яке було приєднано до останнього вироку на підставі ст.71 КК України, відмовлено.

Отже, посилання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на те, що засудженому необхідно застосувати положення ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII) за періоди з17 жовтня 2002 по 29 липня 2003 року, а також за період з 09 січня 2004 року по 04 березня 2004 року, у зв`язку з приєднанням невідбутої частини покарання, на підставі ст.71 КК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки попереднє ув`язнення, яке було застосовано щодо засудженого ОСОБА_4 під час розгляду справи Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України та Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України не є одним кримінальним провадженням, в межах якого здійснюється перерахунок строку попереднього ув`язнення у зв`язку з приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Крім того, варто зазначити, що при ухваленні вироків Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України та Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до засудженого було застосовано положення ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла на той час та зараховано попереднє ув`язнення у строк відбуття покарання.

При цьому, суд зауважує, що зарахування строку покарання, відбутого за попереднім вироком, діючим законодавством не передбачено.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає законних підстав для здійснення повторного зарахування засудженому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання із розрахунку, визначеного ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону №838-VIII). При цьому, така позиції суду не суперечить висновкам та правовій позиції Верховного суду, які викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 29.07.2018 року, оскільки з зазначеного висновку також вбачається, що перерахунок здійснюється виключно у межах одного кримінального провадження у якому було застосовано попереднє ув`язнення та не передбачає перерахунку за минулими вироками.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 459, 462, 464, 467 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення у відповідність до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у її постанові від 29 серпня 2018 року ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

суддя ОСОБА_1