Справа № 487/4117/19
Провадження № 1-кс/487/4306/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2019 року м. Миколаїв

Слідчий Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ:
29.05.2019 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на предмети, вилучені 28.05.2019 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою їх подальшого зберігання у Заводському ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: поліетиленовий пакет із написом «Таврія В», у якому знаходились: пляшка з-під води «Моршинська»; відеореєстратор чорного кольору без маркувань із карткою пам`яті «Apcer Micro CD 2 Gb»; автомобільний зарядний пристрій; відеореєстратор із написом «FULL HD CAR DVR 1080 P»; сумка через плече із шкірозамінника чорного кольору; гаманець коричневого кольору із грошовими коштами у сумі 641 грн.; мобільний телефон «SAMSUNG» синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора «Водафон» - НОМЕР_3 ; електронний пристрій із написом «Pandora».

Підставою для внесення клопотання стало те, що вищевказані речі вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 , являються тимчасово вилученим майном, та на даний час виникла необхідність у встановленні походження вказаного майна та його відношення до предмету кримінального правопорушення, а також подальшого огляду та визнання речовим доказом, з метою їх збереження.
В судове засідання слідчий не з`яився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання просив задовольнити.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002134 внесенего до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, встановлено, що 28.05.2019 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 28.05.2019 року, невстановлені особи, перебуваючи біля будинку №23 по вулиці Морехідній у м. Миколаєві, з автомобіля марки «Шевроле Лачеті», д.н. НОМЕР_4 , таємно викрали два належні їй відеореєстратори.
Зі свідчень потерпілої ОСОБА_6 стало відомо, що 28.05.2019 року із її автомобіля марки «Шевроле Лачеті», д.н. НОМЕР_4 було викрадено два відеореєстратора.
У ході проведення першочергових заходів, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_5 ..
Під час затримання останнього, було проведено особистий обшук ОСОБА_5 , у ході проведення якого було виявлено та вилучено наступні предмети: пляшка з-під води «Моршинська»; відеореєстратор чорного кольору без маркувань із карткою пам`яті «Apcer Micro CD 2 Gb»; автомобільний зарядний пристрій; відеореєстратор із написом «FULL HD CAR DVR 1080 P»; сумка через плече із шкірозамінника чорного кольору; гаманець коричневого кольору із грошовими коштами у сумі 641 грн.; мобільний телефон «SAMSUNG» синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора «Водафон» - НОМЕР_3 ; електронний пристрій із написом «Pandora».

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте, з матеріалів клопотання не вбачається підстав вважати, що вилучені: пляшка з-під води «Моршинська»; автомобільний зарядний пристрій; сумка через плече із шкірозамінника чорного кольору; гаманець коричневого кольору із грошовими коштами у сумі 641 грн.; мобільний телефон «SAMSUNG» синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора «Водафон» - НОМЕР_3 відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.
Разом з тим, щодо іншого вилученого майна слідчим доведено, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно (крім зазначеного вище) має суттєве значення для кримінального провадження.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення його збереження.
Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.
Враховуючи, що вилучені речі відповідають критеріям ст.98 КПК України, суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для його часткового задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на: відеореєстратор чорного кольору без маркувань із карткою пам`яті «Apcer Micro CD 2 Gb»; відеореєстратор із написом «FULL HD CAR DVR 1080 P»; електронний пристрій із написом «Pandora», вилучені 28.05.2019 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1