ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1098/19 Справа № 199/6384/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001316 стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2019 року клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено повністю. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , який у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001316, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)». Строк дії ухвали до 17 год. 14 хвил. 28.09.2019.
Згідно оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру та ухвалі слідчого судді.
Крім того, при застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також на думку суду, доведеними є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, такі як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає до семи років позбавлення волі. Судом також було враховано той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку та відсутність документально підтверджених відомостей про наявність у підозрюваного тяжких невиліковних хвороб; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного, який не має значних статків (розмір заробітної плати становить 3 200.00 грн.); відсутність судимостей у підозрюваного; відсутність порушення підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, які застосовувалися раніше.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо причетності ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеризується лише з позитивної сторони, а тому не має бажання переховуватися від органів досудового розслідування або будь-яким чином впливати на потерпілих чи свідків. Тобто ризики предбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Крім того, вказує, що слідчий суддя з незрозумілих на те причин при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави. Таке рішення не обґрунтував та не мотивував.
Враховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисники підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.
01 серпня 2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке виразилось у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколами огляду місця події від 31.07.2019; протоколами обшуків житла та іншого володіння особи від 31.07.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31.07.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 31.07.2019; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 від 31.07.2019; протоколами допиту свідка ОСОБА_14 від 31.07.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.07.2019; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю свідка від 31.07.2019; протоколом пред`явлення особи за фотознімками за участю потерпілих від 31.07.2019; протоколом пред`явлення особи за фотознімками за участю свідків від 31.07.2019; довідками з медичних установ; протоколом перегляду відеозапису від 02.08.2019 та диском з відеофайлами до нього.
Таким чином, пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні даного злочину є обґрунтованою, що також спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою працездатного віку та відсутність документально підтверджених відомостей про наявність у підозрюваного тяжких невиліковних хвороб; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей.
Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо причетності ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, є безпідставними, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати слідчий під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги захисника підозрюваного в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеризується лише з позитивної сторони, а тому не має бажання переховуватися від органів досудового розслідування або будь-яким чином впливати на потерпілих чи свідків, чого не врахував суд першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, міру покарання, яка передбачена у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя з незрозумілих на те причин при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави. Таке рішення не обґрунтував та не мотивував, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною третьою статті 183 КПК України зазначається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Разом з тим, п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення вчинено підозрюваним ОСОБА_7 із застосуванням насильства, а тому враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину, характер і соціальний інтерес даного кримінального правопорушення, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому обов`язок визначити розмір застави, передбачений ч. 3 ст. 183 КПК України, в даному випадку відсутній.

Враховуючи викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001316 стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4