Номер провадження:1-кс/521/7076/19
У Х В А Л А
ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
27 листопада 2019 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , здійснив судовий контроль за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні № 0003187 від 17.08.2018 року, за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ; інші учасники /власник майна/: ОСОБА_4 , її представник, адвокат ОСОБА_5 ; представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна з автомобіля «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2019 року в межах кримінального провадження № 0003187 від 17.08.2018 року, за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України.

Клопотання розглядалось за ініціативою власника майна ОСОБА_4 .
2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
В провадженні Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003187 від 17.08.2018 року, за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України. Відомості до ЄРДР внесені на підставі заяви гр. ОСОБА_4 з володіння якої незаконно вибув транспортний засіб «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування, 29.03.2019 року ухвалою слідчого судді накладений арешт на зазначений транспортний засіб.
На протязі досудового розслідування також встановлено, що колишній чоловік ОСОБА_4 , громадянин ОСОБА_8 з використанням завідомо підроблених документів, які він надав до територіального сервісного центру № 5141 розташованого в м. Одесі по вул. Ак. Корольова, 5, здійснив перереєстрацію автомобіля «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який належав заявниці на праві власності.

Оскільки арешт був накладений в зв`язку з незаконним вибуттям з права власності ОСОБА_4 її автомобіля, а в теперішній час вона здійснила перереєстрацію автомобіля на себе, остання просить задовольнити її клопотання про часткове скасування арешту з автомобіля і надання їй у користування вказаного автомобіля.
3.Позиції сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та часткового скасування арешту майна, оскільки обставини встановлені ним особисто, свідчать про можливість надання власнику майна користуватись таким майном, без права розпорядження.

Адвокат ОСОБА_5 та власник ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання, скасувавши частково арешт майна і передати їм вказаний транспортний засіб для користування.
Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для скасування арешту майна не має. В теперішній час відбуваються відповідні цивільно-правові спори які підтверджують що дійсним власником є саме ОСОБА_6 .
4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора та учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна /ч. 1 ст. 170 КПК України/.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження /ч. 2 ст. 170 КПК України/.

Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України. Об`єктом злочину були майнові права на автомобіль «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 , який належав гр. ОСОБА_4 . Відповідно предметом злочину був сам автомобіль.
Слідчим суддею з наданих матеріалів кримінального провадження встановлено, що транспортний засіб «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 вибув з володіння громадянки ОСОБА_4 . Одночасно, право володіння та право власності на зазначений транспортний засіб оспорює громадянин ОСОБА_6 .
Між вказаними особами, в тому числі відбуваються цивільно-правові спори в інших судах.
Орган досудового розслідування в теперішній час перевіряє інформацію щодо зазначеного автомобіля.
Прокурором, під час досудового розслідування, також встановлено і надано слідчому судді відповідну інформацію про те, що автомобіль перереєстрований органами МВС на ОСОБА_4 на його думку законно.
Прокурор в судовому засіданні повідомив, що хоча вказаний транспортний засіб і є предметом злочину, однак існують законні підстави для часткового скасування арешту з вказаного автомобіля, з можливістю передачі для користування ним власнику але без права розпорядження.
Слідчий суддя оцінивши викладені представниками власників майна доводи, вважає, що в теперішній час кримінальне провадження стало фактично штучним створенням перешкоди для володіння вказаним майном справжнім власником.

Встановлення справжнього власника майна не є функцією кримінального судочинства, а судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у даному випадку не вимагає такого втручання у права власника, яке буде позбавляти особу права користуватись своїм майном.

Слідчим суддею, враховується серед інших факторів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Фактичні обставини які викладені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням свідчать в теперішній час про порушення балансу між правами власника та об`єктивною необхідністю у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна із забороною користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Зі спливом часу, повний арешт майна (автомобіля), не забезпечує жодних заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки хоча вказаний автомобіль був предметом злочину, разом з тим, слідчим та прокурором не прийнято належних та ефективних заходів на встановлення дійсних обставин правопорушення та особи винної у вчиненні кримінальних правопорушень. Жодній особі не повідомлено про підозру. Жодних розумних припущень щодо особистості людини, яка вчинила вказані кримінальні правопорушення, матеріали досудового розслідування також не містять. Зі спливом часу втрачається і унікальна слідова доказова інформація, яка б змогла забезпечити об`єктивне та неупереджене розслідування вказаного провадження.

Не може бути обґрунтованим подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження і наявністю завдань арешту майна, оскільки є очевидним, що право користування майном не надає права розпорядження вказаним майном, тобто його відчуження або знищення. Користування передбачає лише можливість на отримання (добування) певної корисної властивості відповідної речі для задоволення потреб власника чи іншої особи. Залишення заборони на розпорядження власником своєю власністю, передбачає певну відповідальність перед законом за незаконні дії щодо арештованого майна /ст. 388 КК/, а тому існує відповідна гарантія забезпечення схоронності майна, як речового доказу.

У будь-якому випадку, з`ясування всіх обставин по кримінальному провадженню, в тому числі усунення протиріч, можливо лише під час досудового розслідування та після проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій. Однак, тривале застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, на думку слідчого судді негативно позначається на правах власника майна та в теперішній час призводить до надмірного, необґрунтованого та не розумного втручання у права власника. При цьому слідчий суддя враховує, що спірний автомобіль «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 знаходиться на території відділку поліції, без належних умов зберігання. Тривалість і умови такого зберігання станом на день розгляду клопотання негативно позначилась на властивостях вказаного транспортного засобу.

Вирішуючи клопотання потерпілої ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що часткове скасування арешту майна та передача його власнику у даному випадку є дві різні процесуальні дії, які здійснюються різними суб`єктами кримінального процесу, оскільки як зазначено вище існує спір щодо вказаного транспортного засобу. Арешт майна це захід забезпечення кримінального провадження і перебуває у владі слідчого судді. Якщо обставини є очевидними та безспірними, слідчий суддя дійсно може повернути майно відповідному власнику. Натомість передача майна у вказаному кримінальному провадженні на зберігання конкретній особі є владою особи, яка здійснює досудове розслідування, оскільки сама ця особа наділенанайбільшими процесуальними правами та процесуальною самостійністю під час досудового розслідування, вона визначає основні і додаткові напрями слідства, приймає і виконує рішення і повинна встановити особу, яка зможе користуватись майном до вирішення кримінального провадження по суті. Відповідно, саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій /ч. 1 ст. 40 КПК/.
Таким чином, клопотання в частині передачі транспортного засобу «BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 потерпілій ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки повинно бути вирішено безпосередньо слідчим або прокурором.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 132, 170, 173 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.
Клопотання потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2019 року.

Повернути законному власнику під відповідальне зберігання: 1) транспортний засіб«BMW 325» номер кузову НОМЕР_1 , з правом користуватись, але без права відчужувати (продавати, дарувати, передавати у користування та інш.) вказане майно (транспортний засіб).

В іншій частині клопотання відмовити.

Попередити Власника, у володінні якого буде знаходиться зазначене майно /транспортний засіб/ про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачене ст. 388 КК України.
Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.

Копію ухвали надіслати прокурору, заявнику, адвокатам.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1