ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/507/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від невідбутої частини покарання призначеного йому вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить апеляційний суд звільнити його умовно-достроково.

Апелянт посилається на те, що з початку відбування строку покарання працює на підсобному господарстві, за що має на момент написання апеляційної скарги чотири заохочення від адміністрації установи виконання покарання.

Зазначає, що наявність позитивної характеристики та відсутність стягнень, стали підставою для звернення адміністрації колонії до Херсонського міського суду із відповідним поданням про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що під час розгляду подання в суді першої інстанції, судом було не було перевірено факту його працевлаштування, так як, з 17.11.2017 року він працює на підсобному господарстві.

Звертає увагу, що до матеріалів провадження не долучено довідку щодо проходження лікування його матір`ю ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.10.2016 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 28.10.2016 року, кінець строку 05.03.2020 року.

На день подачі подання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання фактично у зв`язку із зарахуванням у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

За період відбування покарання у державній установі «Північна виправна колонія №90» протягом 2016-2018 років до засудженого тричі застосовувалися заходи заохочення у вигляді подяки за сумлінне виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

Разом із тим, слід враховувати, що дотримання режиму утримання є мірою необхідної поведінки засуджених осіб.

Заохочення отримані ним фактично перед зверненням до суду із поданням.

Із характеристики слідує, що установою виконання покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно, на заходи виховного впливу реагує належним чином, з представниками установи адміністрації установи дотримується правомірних та ввічливих відносин. Приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, свою вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється, однак має слабкі соціальні зв`язки.

Як видно з матеріалів провадження, засуджений за час перебування в установі виконання покарання з 16.12.2016 року офіційно працевлаштований не був.

Вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів. Наразі відбуває покарання за скоєння тяжкого корисливого злочину.

Комісією установи виконання покарання було відмовлено засудженому у зверненні до суду із поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно, як такому, що не став на шлях виправлення.

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно- дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки його поведінку протягом усього строку відбування покарання не можна визнати сумлінною.

На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого , який відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину проти , не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність незначної кількості заохочень у засудженого, самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Твердження засудженого про те, що судом не було враховано те , що він працевлаштований на підсобному господарстві є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості на підтвердження зазначеного факту.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду перщої інстанції не є мотивованими, колегія суддів вважає безпідставними.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2