КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/66/17
Провадження № 1-кп/391/2/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2019 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка Кіровоградської області в залі судового засідання Компаніївського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000090 від 03.04.2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська, Кіровоградської області, громадянина України , з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрованого та проживаючого: в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за наступних обставин.

03.04.2014, близько 15:30 год., ОСОБА_7 , який перебував на земельній ділянці № НОМЕР_1 , розташованій на території с. Інженерівка, Компаніївського району Кіровоградської області, в ході сварки з жителем с. Інженерівка ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_7 , разом зі своїм батьком ОСОБА_8 , стоячи навпроти останнього, на ґрунтовому покритті, схопили ОСОБА_4 руками за верхній одяг, в ділянці грудної клітини та наступаючими рухами вперед звалили ОСОБА_4 з ніг, в результаті чого, останній впав на ґрунтове покриття, на спину. Далі ОСОБА_8 сів ОСОБА_4 на праве стегно та тримав руками за верхній одяг, а ОСОБА_7 в свою чергу, сів останньому на ліве стегно. Після чого, схопив ОСОБА_4 за ліву руку та, знаходячись у положенні сидячи на колінах, на лівому стегні останнього, перегнув (переломив) її через своє праве стегно у ліктьовому суглобі, внутрішньою частиною догори, від дії ОСОБА_7 на ліву руку ОСОБА_4 , останній відчув різкий біль у ліктьовому суглобі лівої руки, чим заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження.

Згідно висновку експерта № 524 від 29 травня 2014 у ОСОБА_4 згідно наданої медичної документації малось тілесне ушкодження у вигляді перелому вінцевого виростку лівої ліктьової кістки. Дане тілесне ушкодження могло утворитися, як при задньому вивиху передпліччя або внаслідок різкого скорочення плечового м`язу, який крупиця своїм сухожиллям до вінцевого відростку, так при падінні на випрямлену руку, який утворює навантаження по осі верхньої кінцівки. Не виключається утворення пошкодження і в строк вказаний в постанові та відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, яке викликало довготривалий розлад здоров`я. Пошкодження утворилось від не менше одного травматичного впливу. Індивідуальні ознаки травмую чого об`єкту в пошкодженні не відобразились.

Отже, своїми протиправними умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 17.05.2019 року звернувся до суду з заявою, в якій просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України, мотивуючи це тим, що починаючи з 03.04.2014 року до 18.11.2016 року він жодного разу не викликався до поліції, до суду та прокуратури. Не було жодної повістки за його місцем проживання та реєстрації, а саме АДРЕСА_1 . Крім того, його ніхто не повідомив про те, що відносно нього є кримінальне провадження, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Ніхто йому не вручав повідомлення про підозру. Він отримав повідомлення про підозру 18.11.2016 року, коли добровільно прибув до Компаніївського відділу поліції Кіровоградської області.

Він в жовтні місяці 2015 року був на похоронах своєї бабусі в с.Інженерівка Компаніївського району Кіровоградської області і ніхто йому не говорив, що його шукають. В кінці 2015 року він посварився з батьком і поїхав на заробітки. Приїхавши з заробітків 17.11.2016 року дізнався про те, що він в розшуку.

В постанові слідчого про оголошення розшуку від 19.10.2015 року, в клопотаннях до слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу вказано, що підозрюваний ОСОБА_7 ухиляється від досудового слідства, в місці проживання відсутній, а батько ОСОБА_8 відмовляється брати повістки, також вказано, що сусіди повідомили, що він за адресою АДРЕСА_2 уже довгий час не проживає, також вказано що він знятий за даною адресою з реєстрації 08.07.2011 року. Це були підстави для оголошення розшуку і надання дозволу на затримання. Про те ніхто не звернув уваги, що він прописаний з 08.07.2011 року за адресою АДРЕСА_1 , з 29.06.2013 року одружений, має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ніхто не запитував в дружини його місце знаходження або повідомити її про його розшук. Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, відсутні дані, чи викликався він до слідчого, повідомлення йому про підозру вручено 18.11.2016 року і яким чином було встановлено, що він відсутній за місцем проживання. З огляду на ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з моменту вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину, тому просить задовольнити заяву та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні підтримали заяву з вищезазначених підстав.

Прокурор також вважає, що заява захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України підлягає закриттю за вказаних обставин.

Потерпілий та представник потерпілого заперечили проти задоволення заяви, надали письмові заперечення в яких зазначили, що правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності відсутні. Обвинуваченим ОСОБА_7 не надано жодного доказу проживання та роботи в іншій місцевості, його показання суперечать показанням свідків, потерпілого і матеріалам справи. Ухвали слідчого судді про переховування від органів досудового розслідування та оголошення його в розшук ніким не ос порені та не заперечуються. Відповідно до частини 2 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Суд, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КПК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст.106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України, цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно з обвинувальним актом 03.04.2014 року і ця обставина під час розгляду справи не заперечувалася. Підозра обвинуваченому вручена 18 листопада 2016 року, коли ОСОБА_7 добровільно з`явився до органів досудового розслідування. Обвинуваченням не надано доказів на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, обвинувачений не був належним чином повідомлений про виклик за адресою реєстрації та проживання. В ухвалах слідчого судді від 27.10.2015, 21.04.2016, 10.08.2016 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не зазначено яким чином було встановлено, що він відсутній за місцем проживання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду заяви обвинуваченого, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви, з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_7 є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що заява захисника та обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак заяву слід задовольнити і звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 1- кс 13, від 19 березня 2015 року № 5-1кс 15, постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року № 659/234/16-к.

Стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, тобто медичну карту Компаніївської центральної районної лікарні Кіровоградської області амбулаторного хворого № 512 на ім`я ОСОБА_4 залишити потерпілому.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази - медичну карту Компаніївської центральної районної лікарні Кіровоградської області амбулаторного хворого № 512 на ім`я ОСОБА_4 залишити потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, якщо її не скасовано.

Суддя ОСОБА_1