Житомирський апеляційний суд
Справа №274/674/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап.захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика П`ятигірка Бердичівського району Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000012,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що жоден із наведених судом ризиків окремо чи в їх сукупності не встановлені та не доведені під час судового розгляду, а підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою.
Посилається на те, що слідчий та прокурор як в своєму клопотанні, так і в судовому засіданні не надали доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, а саме у тому, що ОСОБА_9 , будучи раніше судимим та притягненим до кримінальної відповідальності за тяжкі умисні злочини, на шлях виправлення не став та вчинив рецидив злочинів. Так, 27.12.2018 р. близько 21:00 ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_13 перебували у будинку АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_14 та ОСОБА_12 . В цей час та місці, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у ОСОБА_15 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_9 наніс один удар дерев`яною ніжкою від стільця в область голови ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_9 підняв з підлоги рибальську сітку, яка знаходилась в кімнаті, та зав`язав нею ОСОБА_13 в області шиї, рук та ніг так, щоб останній не міг самостійно рухатись. Після цього ОСОБА_9 поклав зв`язаного ОСОБА_13 собі на плече, вийшов з ним з будинку, та через город направився в сторону сільського ставу, а ОСОБА_14 вийшов за ним із сокирою, не усвідомлюючи дійсного злочинного умислу ОСОБА_16 . ОСОБА_9 виніс ОСОБА_13 на город присадибної земельної ділянки вищевказаного будинку, та кинув його на землю. Після чого ОСОБА_9 взяв у ОСОБА_14 сокиру, яку останній тримав у руці, та наніс обухом вказаної сокири один удар в область тім`яної ділянки голови ОСОБА_13 , від якого останній втратив свідомість. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне вбивство іншої людини, ОСОБА_9 поклав ОСОБА_13 , який перебував без свідомості, собі на плече, заніс на лід сільського ставу, де була вирубана ополонка. Підійшовши до ополонки, усвідомлюючи те, що ОСОБА_13 , будучи зв`язаним сіткою, обмежений у рухах, будучи без свідомості та перебуваючи у холодну пору року в темну пору доби у воді, не зможе врятуватись, з метою умисного вбивства останнього, вкинув безпорадного ОСОБА_13 у воду ополонки та з місця скоєння злочину зник. Однак ОСОБА_9 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_13 був помічений сторонніми особами, які витягли його з води.

04.01.2019 року внесені відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 з правовою кваліфікацією ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

11.05.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.05.2019 року слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_17 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено дату закінченні дії ухвали - 09.07.2019р. включно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з того, що слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він може чинити вплив на свідків та потерпілих, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зокрема, обґрунтовуючи пред`явлену ОСОБА_7 підозру, слідчий у клопотанні послався на докази, зібрані у кримінальному провадженні, а саме: протокол від 04.01.2019р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 , протокол від 04.02.2019р. допиту потерпілого ОСОБА_13 , протокол від 06.05.2019р. додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 , протокол від 04.07.2018р. допиту свідка ОСОБА_19 , протокол від 24.01.2019р. допиту свідка ОСОБА_20 , протокол від 28.03.2019р. допиту свідка ОСОБА_21 , протокол від 28.03.2019р. свідка ОСОБА_22 , висновок експерта №119 від 18.02.2019р., протокол від 02.05.2019р. слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 , протокол від 02.05.2019р. слідчого експерименту за участю ОСОБА_22 , протокол від 02.05.2019р. слідчого експерименту за участю ОСОБА_21 , протокол від 04.05.2019р. огляду місця події, трьома протоколами від 06.05.2019р. пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_13 .

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно того, що слідчим суддею не була перевірена обґрунтованість підозри, є безпідставними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 § 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення О`Нага v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Судом було прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який в разі винесення обвинувального вироку суду, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, враховуючи, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується як такий, що зловживає спиртними напоями, схильний до вживання наркотичних засобів, вчиняє крадіжки, створює конфліктні ситуації, здійснює погрози. Разом з тим, слідчим суддею враховано й те, що на розгляді у суді перебуває два обвинувальних акти по обвинуваченню ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та ч.1ст.263 КК України. З урахуванням зазначених обставин у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без за задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: