Провадження № 1-кс/643/5690/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова

ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова скаргу ТОВ «ДВЄ» на бездіяльність слідчого,
встановив:
До Московського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга, в якій заявник просить визнати бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повернути ТОВ «ДВЄ» майно, вилучене під час обшуку за адресою м.Харків, вул. Тюрінська, 101.
На обґрунтування скарги заявник зазначає, зокрема, що 22.08.2019 року в ході досудового розслідування було проведено обшук за місцем знаходження ТОВ «ДВЄ».
У заявника відсутня інформація про те, щоб на майно було накладено арешт у встановленому законом порядку. За відсутності арешту, позбавлення власника прав на його майно є протиправним.
В судовому засіданні представник ТОВ «ДВЄ» підтримав подану скаргу.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши учасників, дослідивши надані докази, приходить наступного висновку.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
З наданих даних слідчим суддею достовірно встановлено, що у провадженні СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000056 від 19.03.2019 року за ознаками ч.1 ст. 366 КК України.
22.08.2019 року на підставі Ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 19.08.2019 року проведено обшуки за місцем знаходження ТОВ «ДВЄ» за адресою: м.Харків, вул.Тюрінська,101 та м.Харків, вул.Тюрінська, 80, в ході якого, згідно протоколів обшуку від 22.08.2019 року вилучено майно.
03 вересня 2019 року Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_4 про накладення арешту на майно вилученого під час проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «ДВЄ» за адресою: м.Харків, вул.Тюрінська,101 та м.Харків, вул.Тюрінська, 80 відмовлено.
Матеріали клопотання про накладення арешту на майно та Ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_4 про накладення арешту на майно вилученого під час проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «ДВЄ» за адресою: м.Харків, вул.Тюрінська,101 та м.Харків, вул.Тюрінська, 80 за апеляційною скаргою направлені до Харківського апеляційного суду 11.09.2019 року, за повідомленням слідчого рішення на час розгляду скарги не прийнято.
Постановою слідчого ОСОБА_4 від 02.09.2019 року вилучено майно визнано речовими доказами.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Так, відповідно до положень ч. 7 ст. 173, п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.

Натомість, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Далі - Конвенція), яка відповідно до до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Протоколу №7 ст.ст.2,4,6 до Конвенції» проголошує принцип верховенства права та поняття справедливого судового розгляду. Найбільш важливим серед принципів п.1 ст.6 є принцип рівності можливості.Як ви значив Європейський суд з прав людини у справі «Ноймайстер проти Австрії»(1968) кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, всебічність, повнота й об`єктивність розслідування, означають, що в ході розслідування будь-якої кримінальної справи слідчий повинний ретельно перевіряти всі можливі загальні і часткові слідчі версії, по кожній з них досліджувати цілком всі істотні факти й обставини, виявляти й аналізувати по ним докази які викривають, так і докази, що виправдують, і при всьому цьому бути неупередженим, виходити тільки з інтересів встановлення об`єктивної істини, при цьому слідчий має виконати усі необхідні дії для з`ясування всіх обставин справи внаслідок велінь закону, не ставлячи здійснення цих дій у залежність від наявності чи відсутності прохання зацікавлених осіб, однак з дотриманням правил, встановлених ст.220 КПК України.

Відповідно до положень ст..223 КПК України , слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

При розгляді клопотання, з урахуванням виконання слідчим вимог ст.100 КПК України, у слідчого судді відсутні об`єктивні та належні докази того, що майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, не може бути предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що було об`єктом протиправних дій та згідно ч. 1 ст. 98 КПК України вилучене майно не матиме значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку, що адвокат шляхом наданого йому права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, лише висловлює свою категоричну незгоду з проведеними слідчими діями у кримінальному провадженні, яка не співпадає з його особистою думкою.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю , що правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Враховуючи викладене, підстави до задоволення скарги на теперішній час відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
В задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено 17.09.2019 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1