Справа № 728/2393/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/520/19
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000231 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Рубанка, Бахмацького району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта професійно-технічна, працює різноробочим у ПрАТ «Бахмацьке буряко-приймальне підприємтсво», раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 12 жовтня 2018 року, близько 10 години, ОСОБА_7 , керуючи навантажувачем марки «ПТС-77», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по території ПрАТ «Бахмацьке буряко-приймальне підприємство», що розташоване по вул. Конотопська, 160 у м. Бахмач, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_10 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер в Бахмацькій центральній районній лікарні.

ОСОБА_7 у даній дорожній обстановці порушив вимоги пунктів 2.3 б, 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання даної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожнього-транспортної пригоди.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також тяжкі наслідки, що настали. Крім того, рішення суду про призначення покарання ОСОБА_7 без позбавлення його права керування транспортними засобами належним чином не мотивовано.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий просив залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання ОСОБА_7 і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування,наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції, згідно вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який хоча й відноситься до категорії тяжких, проте характеризується необережною формою вини щодо наслідків; конкретні обставини його скоєння, ставлення обвинуваченого до вчиненого; дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину; обставини, які пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; беручи до уваги висновок органу пробації та позицію потерпілої, яка жодних претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має; та дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Також, місцевий суд обґрунтовано не застосував до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки можливість такого застосування є правом суду, а не обов`язком, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за своїм обсягом відповідає вимогам чинного законодавства, узгоджується зі змістом досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, та позицією потерпілої про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Відтак, всі обставини, на які посилається прокурор, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховані, тому доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4