Справа № 442/6626/19
Провадження № 1-кс/442/1647/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 з участю прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі клопотання слідчого 2 відділення СВ Дрогобицького ВПГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торчиновичі Старосамбірського району, Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, неодноразово судимого, в останнє 19.04.2018 року апеляційним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі , 25.07.2019 року Сарнкнським районним судом Рінівненської області на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 10 місяців 15 днів.

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0001730 від 13.09.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв новий злочин проти власності. Так, 13.09.2019 близько 15 год. 35 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» на вул. Л. Українки, 14, в м.Дрогобичі Львівської області маючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, переконавшись що його дій ніхто не помітить та вони не будуть ніким викриті, повторно таємно викрав з прилавку лікер Sheridan's, об`ємом 0.5 літра, вартістю 539 грн. 16 коп. та одну упаковку цукерок Ferrero Rocher Т8 з лісовим горіхом, вагою 100 грам., вартістю 78 грн. 74 коп., чим завдав майнову шкоду «ТзОВ ТВК «Львівхолод» на суму 617 грн. 90 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 5 років;

- вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, веде антигромадський спосіб життя з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 5 років, під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 будучи раніше судимим та 25.07.2019 Сарненським районним судом Рівненської області на підставі ст.81 КК України, звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 10 місяців 15 днів на шлях виправлення та повторно вчинив умисний злочин проти власності, а тому наявна достатня кількість підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, продовжуватиме вчиняти злочини проти власності, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, встановлено, що в разі перебування ОСОБА_6 на волі, останній буде зустрічатись з потерпілим та свідками і зможе вплинути на їх свідчення як під час досудового розслідування так і в суді, чим на думку органу досудового розслідування обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю виправдовує себе, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до ОСОБА_6 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи. Окрім того, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , необхідне для виконання завдання кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане ним клопотання та навів мотиви, аналогічні заявленим в клопотанні, просить його задовольнити.

Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала дане клопотання, просить його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечив проти задоволення даного клопотання, просить обрати більш м"який запобіжний захід.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 13.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001730 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у викраденні чужому майна (крадіжка), вчиненому повторно.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п"яти років.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України від 12.02.2015 зазначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи „за і „проти звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 у справі „Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldоva), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч.1 ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч.5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Враховуючи особу підозрюваного, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, те що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, а отже і стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, матеріальний стан, а також те, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку до підозрюваного ОСОБА_6 , з урахуванням вимог ст.181 КПК України, можливо застосувати менш суворий запобіжний захід домашній арешт, для запобігання ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, наведеному в клопотанні та з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. Вважаю, що саме такий запобіжний захід у повній мірі буде відповідати обставинам та обґрунтуванням поданого клопотання та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого 2 відділення СВ Дрогобицького ВПГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк домашнього арешту рахувати з 26 вересня 2019 року.

Строк дії ухвали до 26.11. 2019 року.

Домашній арешт підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати за адресою: АДРЕСА_1

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 21:00 год. до 06:00 год.

4) утриматись від спілкування зі свідками та експертами в даному кримінальному провадженні;

5) у разі спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні, таке повинно стосуватися виключно умов, способу та розміру відшкодування заподіяної шкоди;

6) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Дрогобицькому ВП ГУНП у Львівській області.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1