Справа № 204/6261/19
Провадження № 1-в/204/1153/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2012 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 860 від 27.08.2019 року, зазначено про те, що впливом проведеної медикаментозної терапії у комбінації з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта покращився та залишається стабільним впродовж тривалого часу. Поведінка пацієнта носить впорядкований характер, емоційні реакції достатньо контрольовані пацієнтом, відповідають ситуації. Агресивних, аутоагресивних тенденцій не виявляє. Сформоване формально критичне ставлення до тяжкості скоєного, свого психічного стану. Висловлює стійкі настанови на необхідність постійного нагляду лікаря-психіатра, прийом підтримуючого лікування, утримання від вживання алкогольних напоїв у майбутньому. Таким чином, пацієнт за своїм психічним станом на теперішній час особливої небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційний заходів може бути переведений до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Особа, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що хворим він себе не вважає, в той же час бажає лікуватися. Пояснив, що сварився з матір`ю, тільки розмовляв, більше нічого не робив, не дрався. Його матір добра, хороша. Він не душив матір, в нього немає сили. Мама жива. В 2013 році його привезли до лікарні. Він працює дамським закрійником. Також додав, що алкоголь та куріння це погано, він цього не полюбляє.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просив задовольнити та додав, що ОСОБА_7 вважає себе хворим, розуміє необхідність лікування. Однак у нього порушена пам`ять. З березня 2019 року у хворого спостерігається стабільний стан. За останній час у пацієнта спостерігаються когнітивні порушення, аж до недоумства. Критика у хворого умовна. За весь проміжок часу у хворого не було агресивних дій. В нього наявні лише потребу у сні, їжі а також фізіологічні потреби. Також представник зазначив, що фізичний та психологічний стан пацієнта унеможливлюють вчинення ним правопорушення.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що у пацієнта, за медичними критеріями, наявне психічне захворювання та сукупність соматичних захворювань. ОСОБА_7 в судовому засідання поясняв, що не є хворим, а тому в нього відсутня критика до свого стану. Таким чином, існує розбіжність між поясненнями хворого та висновком комісії лікарів, причину якої лікар в судовому пояснити не зміг. При цьому стабільний психічний стан залишається у хворого лише пів року.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засідання зазначила, що ОСОБА_7 просто не пам`ятає факту вбивства матері, а думає, що вона все ще жива. Ця обставина пов`язана із його загальним захворюванням.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
З висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що ОСОБА_7 знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: «Енцефалопатія ІІ ст. складного ґенезу (наслідки ЧМТ 2007, 2010 рр., хронічна алкогольна інтоксикація, церебральний артеросклероз), розсіяна органічна симптоматика. За минулі 6 місяців без суттєвих змін». При цьому, що психічного стану ОСОБА_7 у висновку зазначено: вірно орієнтований у власній особистості, грубо у часі та місці перебування. На запитання відповідає коротко, не завжди по суті. Амнестичні дані викладає непослідовно, плутається датах. Судження примітивні. Пам`ять знижена на поточні події та події минулого. Мислення у сповільненому темпі, тугорухливе, з елементами конкретності. Стосовно скоєного повідомляє: «був п`яним, виник конфлікт з матір`ю, в ході якої я її задушив. Більше так робити не буду. Дуже жалкую про скоєне». Погоджується з наявністю у нього психічного захворювання та необхідністю постійного прийому медикаментів. Окрім цього, у висновку також зазначено, що з квітня 2019 року психічний стан пацієнта заливався стабільним. Поведінка носила впорядкований характер, емоційні реакції були адекватні ситуації. Мали місце когнітивні порушення, включаючи зниження пам`яті як на події минулого, так і теперішнього, обставинність, конкретність, туго рухомість мислення, зниження здатності до логічних суджень, процесу обробки інформації. Висловлював жаль з приводу скоєного, погоджувався з наявністю у нього психічного захворювання, необхідністю подальшого лікування та спостереження у лікаря-психіатра.
Таким чином, наявні істотні розбіжності між поясненнями ОСОБА_7 в судовому засідання та дослідженим висновком комісії лікарів-психіатрів. Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначав, що хворим він себе не вважає, в той же час, з дослідженого висновку вбачається, що ОСОБА_7 погоджується з наявністю у нього психічного захворювання та необхідністю постійного прийому медикаментів та спостереження у лікаря-психіатра. Окрім цього, в судовому засіданні ОСОБА_7 поясняв, що сварився з матір`ю, тільки розмовляв, більше нічого не робив, не дрався, однак з висновку вбачається, що він поясняв також, що був п`яним, виник конфлікт з матір`ю, в ході якої я її задушив. А тому суд приходить до переконання про відсутність у ОСОБА_7 критика до свого стану. Більш того, стабільний психічний стан залишається у хворого лише пів року, чого на переконання суду не достатньо для перевірки та підтвердження усунення факторів суспільної небезпеки ОСОБА_7 .
Таким чином, суд вважає, що розглядувана заява задоволенню не підлягає, оскільки у хворого відсутня критика до свого психічного стану, пояснення хворого та висновок комісії лікарів-психіатрів містять розбіжності, а також пройшло не недостатньо часу, для перевірки та підтвердження усунення факторів суспільної небезпеки ОСОБА_7 .
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1