Постанова

Іменем України
16 травня 2019 року

м. Київ
Справа № 653/1897/16-к

Провадження № 51 10604 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000577 від 30 березня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фрунзе, Генічеського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 286 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 , щодо якого закрито кримінальне провадження, на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 12 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 12 червня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. 49 ч. 1 п. 2, ст. 74 ч. 5 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, 21 серпня 2013 року близько 13 години ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем М-2140 д.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шосе Фрунзівське, м. Генічеськ, Херсонської області в бік с. Фрунзе Генічеського району Херсонської області, в порушення вимог п.п. 10.1,10.4 та 11.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабміну України 10.10.2001 року № 1306, завчасно не зайнявши крайнє ліве положення, в межах смуги обраного напрямку руху, не утримавшись від виїзду на зустрічну смугу руху, розпочав поворот ліворуч на прилеглу територію, виїхавши на зустрічну смугу руху, та безпосередньо перед початком повороту ліворуч не переконався в тому, що на час виконання цього маневру не буде створено небезпеки для інших учасників руху, незважаючи на те, що до місця наміченого маневру наближався автомобіль ВАЗ 21099, який виконував обгін, допустив необачність і не утримався від здійснення повороту ліворуч доти, доки автомобіль ВАЗ 21099 д.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 не завершить обгін, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів та подальшого контактування автомобіля ВАЗ-21099 з деревом.

Внаслідок вказаних подій пасажир автомобіля ВАЗ 21099 д.з НОМЕР_3 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 249/Г від 04.10.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Інший пасажир цього ж автомобілю ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 .
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_10 задоволено, скасовано вирок суду першої інстанції та на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок та ухвалу щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, не погоджуючись з висновками суду про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Посилаючись на вирок Генічеського районного суду від 11 грудня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винним і засуджено, вважає, що прямим наслідком (причинним зв`язком) отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 стали саме дії іншого водія ОСОБА_7 , пасажирами автомобіля якого вони були. Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України. Також вказує на те, що суд не дав оцінки висновку автотехнічної експертизи № 150/05 від 11.09.2015 року, яким беззаперечно підтверджено його невинуватість, а суд апеляційної інстанції не дав ґрунтованої відповіді на аналогічні доводи апеляційної скарги та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_11 , який склав цей висновок.

Заперечень на касаційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Доводи касаційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку є обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а вирок не відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Зокрема, ОСОБА_6 звернув увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції обмежився переліченням досліджених доказів у справі, а саме показів свідків, потерпілих, та послався на письмові докази у кримінальному провадженні, проте належної правової оцінки їм не дав. На думку ОСОБА_6 , його дії не знаходилися у прямому причинному зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень пасажирами автомобіля ВАЗ-21099 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху та виконував маневр обгону на ділянці дороги, де його виконання заборонено, що підтверджується зокрема вироком Генічеського районного суду від 11 грудня 2017 року щодо останнього. Крім іншого зазначив, що він не здійснював поворот ліворуч на прилеглу територію, як про це зазначено у вироку, а здійснював поворот ліворуч на перехресті, яке позначене дорожніми знаками пріоритету 2.3 головна дорога. На думку ОСОБА_6 , зазначені суперечності у вироку вказують на його невідповідність вимогам ст. 374 КПК України.
Суд апеляційної інстанції не надав ґрунтовних та мотивованих відповідей на такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , не з`ясував вкакзаних обставин та в ухвалі не зазначив підстав, з яких такі її доводи визнано необґрунтованими.
Не звернув уваги апеляційний суд і на обставину того, що у вироку суду є посилання на висновок автотехнічної експертизи № 150/05 від 11 вересня 2015 року складений експертом ОСОБА_11 , проте не зазначено в якій його частині підтверджується вина саме ОСОБА_6 , оскільки цей висновок стосується дій водіїв двох автомобілів під керуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На думку ОСОБА_6 зазначений висновок експертизи беззаперечно підтверджує його невинуватість у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Не дав мотивованої відповіді апеляційний суд і на доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції послався у вироку на покази експерта ОСОБА_11 як на доказ вини ОСОБА_6 , в той час як в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове засідання і допит вказаного експерта. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не допитував експерта ОСОБА_11 . В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначив клопотання про допит експерта ОСОБА_11 , в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 продублював таке клопотання, проте суд апеляційної інстанції відмовив у його задоволенні з підстав не передбачених для цього процесуальним законом.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга ОСОБА_6 задоволенню частково.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, перевірити доводи апеляційної скарги та інші доводи касаційної скарги, в тому числі і щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3