В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 300/634/19

Провадження № 1-кп/300/77/2019

04.09.2019 р. смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, українця,, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця за контрактом, водія першого взводу третього розрахунку другої мінометної батареї другого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, не судимого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 415 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , проходячи службу на посаді водія першого взводу третього розрахунку другої мінометної батареї другого десантно-штурмового батальйону, у порушення вимог ст. 19 Конституції України, вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.10, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, керуючи спеціальною бойовою машиною марки «Газ» моделі 66-15 (2К21) реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив правила водіння бойової спеціальної машини, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Зокрема, обвинувачений військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді водія першого взводу третього розрахунку другої мінометної батареї другого десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , близько 12.00 год. 27 вересня 2018 року, на ділянці автомобільної дороги міжнародного значення М-06 сполученням Київ-Чоп, на 717 км + 750 м, поблизу с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, керуючи технічно справною спеціальною бойовою машиною марки «ГАЗ» моделі 66-15 (2К21) реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у напрямку м. Київ зі швидкістю 30-35 км/год, порушив п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, а також п.п. 1.10 Правил дорожнього руху, в частині поняття «безпечна дистанція» - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Порушення пп.1.10, 13.1 Правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 проявилося в тому, що при виїзді на його смугу руху попутного автобуса марки «Volvo-B7R» реєстраційний номер НОМЕР_3 , не вибрав відносно вказаного транспортного засобу безпечної дистанції, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дала б можливість обвинуваченому запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру, продовжив рух позаду автобуса, та з моменту різкого гальмування автобуса під керуванням водія ОСОБА_6 , не зміг зупинити керований ним транспортний засіб, внаслідок чого відбулося зіткнення передньою лівою частиною кузова спеціальної бойової машини марки «ГАЗ» моделі 66-15 (2К21) із задньою частиною кузова автобуса марки «Volvo-B7R», на смузі руху в напрямку м. Київ.
Внаслідок зіткнення, пасажир спеціальної бойової машини марки «ГАЗ» моделі 66-15 (2К21), що знаходився в її кузові, військовослужбовець потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, закритого компресійного перелому тіл Д7 хребця І (першого) ступеня, без клінічних проявів ушкоджень спинного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 415 КК України як порушення правил водіння спеціальної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_5 претензій майнового характеру та про відшкодування моральної шкоди від злочину обвинуваченому не пред`являв.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у злочині визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому.
З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, котрі просили визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які визнаються обвинуваченим, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши положення ч.3 статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку без дослідження цих обставин в судовому засіданні, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочині доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 статті 415 КК України, як порушення правил водіння спеціальної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд, на підставі пункту 1, ч.1 статті 66 КК України, визнав щире каяття обвинуваченого у злочині, активне сприяння в розкритті злочину, примирення з потерпілим.
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, є військовослужбовцем, брав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, продовжує військову службу за контрактом.
Призначаючи покарання суд також враховує, що злочин середньої тяжкості, який вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 , відноситься до категорії необережних злочинів.
На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати мінімальне покарання в межах санкції визначеної ч.1 статті 415 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, а також всі обставини справи в сукупності, в тому числі позицію прокурора, потерпілого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і він може бути звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
На підставі п.5 ч.9 статті 100 КПК України речові докази в справі, зокрема: спеціальну бойову машину марки «ГАЗ» моделі 66-15 (2К21) реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику військовій частині НОМЕР_1 ; автобуса марки «Volvo-B7R» реєстраційний номер НОМЕР_3 власнику ОСОБА_7 .
Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 3000 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
З урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи суд визнав недоцільним обирати запобіжний захід щодо нього.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 415 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази в справі, зокрема: спеціальну бойову машину марки «ГАЗ» моделі 66-15 (2К21) реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику військовій частині НОМЕР_1 ; автобуса марки «Volvo-B7R» реєстраційний номер НОМЕР_3 власнику ОСОБА_7 .
Процесуальні витрати в справі за проведення судових експертиз в сумі 3000 (три тисячі) гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у відповідності з вимогами ч.2 статті 124 КПК України.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1