справа № 208/4152/18
№ провадження 1-кп/208/253/19
ВИРОК
Іменем України

22 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000882 від 27.05.2018 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копистин, Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого середню освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:
26.05.2018 року приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_4 перебував вдома у свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , з котрим спілкувався. В ході розмови з останнім ОСОБА_4 вирішив попрохати у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «NOKIA» C1-01 IMEI НОМЕР_1 для здійснення дзвінка. В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживанням довірою потерпілого ОСОБА_5 , з котрим він перебував в довірливих відносинах, заснованих на знайомстві.
Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 , 26.05.2018 року, приблизно о 12:30 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, розуміючи, що ОСОБА_5 сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, запевнив останнього, що йому потрібен мобільний телефон для того, щоб здійснити телефонний дзвінок у справах, взяв у останнього вищезазначений мобільний телефон з метою здійснення дзвінків та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином заволодів вказаним мобільним телефоном марки «NOKIA» C1-01 IMEI- НОМЕР_1 . У подальшому ОСОБА_4 вищезазначеним мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 978, 00 (дев`ятсот сімдесят вісім) гривень нуль копійок, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2958-18 від 18.06.2018 року.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що у час та місці, вказаних в обвинувальному акті, вживав алкоголь з потерпілим ОСОБА_5 , спиртне та гроші закінчились, для його придбання вирішив заволодіти мобільним телефоном потерпілого, попрохавши його надати телефон для дзвінка. В подальшому, обвинувачений телефон заклав до ломбарду та на отримані кошти придбав горілку. Розумів, що розпорядився чужим майном, після виклику потерпілим поліції викупив телефон, щиро кається у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву, згідно якої, прохав справу розглянути за його відсутності, цивільний позов заявляти наміру не має, завдана шкода йому відшкодована у повному обсязі, щодо виду та міри покарання обвинуваченого, підтримує позицію прокурора.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 190 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості;
- особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодування потерпілому завданої шкоди, позицію потерпілого щодо призначення покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Таким чином, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді штрафу.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 2958-18 від 18.06.2018 року у сумі 572, 00 (п`ятсот сімдесят дві) гривні, нуль копійок.
Речові докази:
- договір фінансового кредиту під заставу № 3.52269/0 від 26.05.2018 року залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «NOKIA» C1-01 IMEI НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1