Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 вересня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000146, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року клопотання слідчого СВ Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Строк дії ухвали до 10 год. 30 хв. 19 жовтня 2019 року.
Визначено розмір застави у розмірі 38 420 грн.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінується те, що він 24 квітня 2019 року о 03 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, відкрито, в супереч волі власника ОСОБА_8 , викрав телевізор марки «LG», модель «LСАР16В-Е», серійний номер « НОМЕР_1 ».
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказує, що судом безпідставно обрано стосовно ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід. Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього раешту, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що 07 червня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного злочину.

Прокурор під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 підписав угоду про примирення з батьком ОСОБА_8 . Будучи проінформованим прокурором і слідчим про необхідність затвердження цієї угоди, покинув постійне місце свого проживання чим перешкоджав досудовому розслідуванню та був оголошений у розшук.

Крім того, прокурор в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_6 не має власної сім`ї, ніде не працює, не має джерела постійного доходу та у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

У зв`язку з цим, не виключається той факт, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою ухилення від органів досудового розслідування та суду і уникнення покарання за скоєне кримінальне правопорушення може виїхати за межі України або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він неодноразово судимий, а саме: 21.05.2014 року Рівненським міським судом за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; 12.05.2015 року Кузнецовським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік; 20.08.2015 року Кузнецовським міським судом за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Наведені в судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_7 дані стосовно наявності постійного місця проживання, враховуються апеляційним судом, однак не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_7 таОСОБА_6 просили суд застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 .
Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 є АДРЕСА_1 .
В свою чергу застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 дає підстави вважати,що підозрюваний ОСОБА_6 буде незаконно впливати на потерпілого .
Стороною захисту не надано відомостей про дозвіл власника помешкання про можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3