Справа № 603/659/19
Провадження № 1-кп/603/146/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000140 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року,
про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, не зареєстрованого за жодною адресою та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
В обвинувальному акті затвердженому прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_6 зазначено, що в липні місяці 2019 року (точного часу слідством не встановлено) в обідню пору доби, ОСОБА_3 , який перебував в лісопосадці, що в с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, виявив у поліетиленовому пакеті чорного кольору предмет, схожий на ніж після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне носіння предмету візуально схожого на ніж.
Також, 07.08.2019 року, близько 08 год 00 хв у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне носіння предмету візуально схожого на ніж без передбаченого законом дозволу.
Усвідомлюючи, що вказаний предмет візуально схожий на ніж, який відноситься до холодної зброї колюче-ріжучої дії, що виготовлений саморобним способом з використанням промислового устаткування, являється холодною зброєю, розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_3 знаходячись по центральній вулиці с.Лядське Монастириського району Тернопільської області почав носити його при собі у правій руці без передбаченого законом дозволу, що суперечило вимогам п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 року №622, та «Положенню про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 року №576.
В подальшому, 07.08.2019 року, близько 09 год 00 хв ОСОБА_3 було виявлено жителями АДРЕСА_1 , який під час виявлення жителями с.Лядське Монастириського району із правої руки викинув предмет ззовні схожий на ніж.
Згідно висновку експерта №1.2-230/19 від 30.09.2019 року, предмет ззовні схожий на ніж, являється холодною зброєю, колюче-ріжучої дії, а саме ніж, що виготовлений саморобним способом, по типу мисливських ножів загального призначення.
Такі дії ОСОБА_3 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
11.10.2019 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 , з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 11.10.2019 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона не відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
-умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону;
-умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
-очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року N 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень, зокрема, відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України.
Так, в угоді про визнання винуватості зазначено, що пом`якшуючими обставинами, передбаченими ст. 66 КК України є зокрема: відшкодування завданих збитків що не відповідає дійсності так як в даному кримінальному провадженні не має потерпілих і згідно обвинувального акта кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.
Також, не відповідає дійсності те, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності вперше так як на розгляді в Монастириському районному суді Тернопільської області знаходиться ще два кримінальних провадження де обвинуваченим є ОСОБА_3 .
Окрім цього, умови угоди про визнання винуватості не відповідають інтересам суспільства, а саме хоча обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні і повідомив, що працює проте не зміг суду надати доказів щодо працевлаштування та отримання стабільного доходу, а тому існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим покарання у виді сплати штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
У будь-якому разі обов`язок обвинуваченого щодо виконання покарання має бути вказаний в такий спосіб, щоб можна було пересвідчитися у реальності та можливості його виконання.
Враховуючи те, що стороною обвинувачення завершено досудове розслідування, складено обвинувальний акт та відкрито матеріали кримінального провадження обвинуваченому та його захиснику, а також те, що сторони не висловили свою думку стосовно можливості призначення справи до судового розгляду, суд вважає за необхідне продовжити підготовчий судовий розгляд та призначити відповідне судове засідання.
Керуючись ст.ст. 314, 376 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 11 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні №0000140, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 , з іншого боку - відмовити.

Продовжити підготовчий судовий розгляд на підставі обвинувального акту складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000140 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити судове засідання на 11 год 15 хв 18 листопада 2019 року в приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області за адресою: вул.Шкільна 4 м.Монастириська Тернопільської області

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження

Повний текст ухвали оголошено о 10 год 30 хв 15.11.2019 року.

Суддя ОСОБА_1