Справа № 206/1861/18
Провадження № 1-кп/206/44/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001404 від 14.10.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого ТОВ «ЄДС-Інжинирінг» начальник служби охорони, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, обвинуваченому ОСОБА_3 на мобільний телефон зателефонував його малолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що у його подруги в районі спортивного стадіону, розташованому поруч із КЗО Спеціалізована школа №129 фізико-математичного профіля ДМР, невідомі хлопці забрали пакет з чіпсами. Після цього ОСОБА_3 , знаходячись неподалік із КЗО Спеціалізована школа №129 фізико-математичного профілю ДМР, за адресою: АДРЕСА_3 , направився на спортивний стадіон з метою з`ясувати стосунки, де побачив групу дітей, серед яких був малолітній ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_3 , який сприймав малолітнього ОСОБА_8 як особу, яка скривдила інших дітей, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок повідомлення його сина про вказану конфліктну ситуацію, виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 , реалізуючи який, в той же день та час, знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 , підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_8 та повалив його на землю, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, нагнувшись над малолітнім потерпілим, який знаходився в положенні лежачи на землі обличчям до нього, наніс йому чотири послідовних удари, а саме: один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область лівої лобної частини голови малолітнього потерпілого; один удар лівою рукою, стиснутою в кулак, в область правої лобної частини голови малолітнього потерпілого; один удар правою рукою ,стиснутою в кулак, в область лівої лобної частини голови малолітнього потерпілого; один удар ліктем правої руки в область лівої лобної частини голови малолітнього ОСОБА_8 , внаслідок чого малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4205е від 18.12.2017, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, семи синців - по задній поверхні лівого плеча у середній та нижній третинах, по передній поверхні лівого плеча у середній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі: «п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав в повному обсязі та пояснив наступне, що у вечері того дня йому зателефонував його малолітній син , який гуляв на площадці з подружками , та повідомив, що дорослі хлопці забрали у його подруги сумку, у зв`язку з чим він почав шукати даних хлопців. Коли біг стадіоном , побачив хлопця, ним виявився ОСОБА_12 . Коли він , обвинувачений, біг , щоб його наздогнати , то випадково наступив йому на ногу, від чого хлопчик випадково впав на землю. Зазначив, що потерпілому жодних тілесних ушкоджень не наносив.
Цивільний позов не визнав в повному обсязі.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_8 в присутності законного представника ОСОБА_9 , педагога ОСОБА_13 , представника ювенальної превенції ОСОБА_14 , пояснив суду, що в той день в жовтні 2017 року о 18 годині він йшов з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 по спортивній площадці. ОСОБА_15 відійшов від них та повернувся вже з пачкою чипсів і вони йшли далі, після чого за ними погнався обвинувачений та кричав, що за ними бігати не буде.
Далі обвинувачений підійшов до нього, взяв його лівою рукою за плече та зробив підсічку, від якої він впав на землю, після чого обвинувачений почав його бити, наніс 4 удари, три з яких кулаком , а один - ліктем, удари були в праву частину голови, він один удар заблокував, а інші вже не зміг. Коли ОСОБА_18 його бив , він йому казав , що нічого не крав. Його товариші ( ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ) , які бачили як ОСОБА_18 наносив йому удари , відійшли та кликали на допомогу. В цей час поруч проходили бабусі та зробили обвинуваченому зауваження, але він від них відмахнувся та взяв його, потерпілого, за комір та відвів до магазину, в магазині він попрохав аркуш паперу, щоб він, потерпілий, написав свої анкетні дані, щоб повідомити ім`я хлопця , який забрав чіпси. По приходу додому він все розповів матері. Потерпілий зазначив, що лікується від цих тілесних пошкоджень вже 2 роки по 2 тижня на стаціонарі.
Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_9 пояснила суду, що ввечері того дня її син зайшов додому, і у нього була брудна куртка та червоне обличчя. Син повідомив , що його бив дорослий чоловік обвинувачений ОСОБА_18 , у зв`язку з чим вони поїхали в той двір , де це відбувалося, та забрала його друзів, які це бачили. Разом з ними поїхали до відділу поліції. В райвідділі вони написали заяву та поїхали до лікарні до судово-медичного експерта. 12 жовтня 2017 року у її сина стан погіршився, тому вона викликала бригаду «швидкої» медичної допомоги, після чого її сина поклали в лікарню. Повідомила, що вона телефонувала обвинуваченому, щоб він пояснив свою поведінку , номер телефону вона дізналась з візитки, яку залишив обвинувачений її сину. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_16 в присутності матері ОСОБА_21 , психолога ОСОБА_22 , пояснив, що він гуляв на стадіоні разом з друзями, серед яких були і ОСОБА_23 , і ОСОБА_20 і інші хлопці. ОСОБА_20 відійшов від них та через деякий час повернувся з пачкою чіпсів , запитав чи будуть вони чіпси , але вони відмовились, і ОСОБА_20 знов кудись відійшов, а через деякий час до них підійшов обвинувачений в окулярах, повалив ОСОБА_24 та почав його бити, наносив 2 удари кулаком та один удар ліктем в область вуха та щоки. Після зауважень бабусь, які проходили поруч, обвинувачений підняв ОСОБА_24 та , утримуючи його за плече, повів його до магазину. Коли ОСОБА_23 повернувся назад до них, у нього в руках була візитка обвинуваченого. Зазначив, що коли обвинувачений бив потерпілого , вони стояли поруч з ними.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_17 в присутності бабусі ОСОБА_25 , представника управління-служби у справах дітей ОСОБА_26 , психолога ОСОБА_22 , пояснив, що він гуляв на стадіоні разом з ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_16 . Він та ОСОБА_20 відійшли від них, і ОСОБА_20 забрав у менших дітей пачку чіпсів, хлопець (син обвинуваченого), сказав, що покличе батька. Згодом вони стояли та чекали батька хлопця. Він з ОСОБА_16 стояли приблизно метрів за п`ять від ОСОБА_24 , який стояв один . До нього підійшов обвинувачений та повалив ОСОБА_29 на землю, сів на нього та почав його бити кулаками , нанісши 2 удари кулаком, та 1 удар ліктем в область обличчя. Поруч проходили бабусі та зробили зауваження обвинуваченому, що викликають працівників поліції, на що обвинувачений підняв з землі ОСОБА_29 та повів його до магазину.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_25 пояснила суду, що її онук ОСОБА_17 після цих подій все їй розповів так само, що й розповідав в суді.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснив суду, що перебував на кухні в кв. АДРЕСА_4 , яку на той час винаймав, та у вікно побачив як незнайомий чоловік (обвинувачений) зробив потерпілому підсічку, в результаті чого хлопчик впав на землю, після чого ОСОБА_18 почав наносити йому удари рукою ( не менше 2-х), після цього підняв та повів його кудись.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_15 в присутності матері ОСОБА_28 , психолога ОСОБА_22 , пояснив, що він гуляв на стадіоні разом з ОСОБА_27 , ОСОБА_16 та хлопцями на ім`я ОСОБА_31 і ОСОБА_32 . Він побачив дітей на шкільному футбольному полі, які їли чіпси, він попросив у них чіпсів, однак вони йому відмовили, на що він вихопив у них пачку чіпсів та втік. Потім дізнався, що ОСОБА_24 побив якийсь дядько. Також зазначив, що бачив як ОСОБА_24 вів кудись обвинувачений, оскільки це було десь за 25 метрів від нього.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив суду, що в жовтні 2017 року він йшов до магазину по вул. Космонавтів у м. Дніпро, де побачив там обвинуваченого , який розмовляв з потерпілим, підійшовши ближче, він бачив, що потерпілий щось пише на аркуші паперу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 в присутності її батька ОСОБА_35 , психолога ОСОБА_22 , пояснила, що вона гуляла на стадіоні разом з ОСОБА_36 (сином обвинуваченого) та своєю сестрою ОСОБА_37 , у них була при собі пачка чіпсів, до них підійшли три старших за віком хлопця та попросили у них чіпси , на що вони їм відмовили, після чого один хлопець вихопив у них пачку чіпсів та втік. ОСОБА_11 подзвонив своєму батьку та повідомив йому про обставини, які сталися. Після чого підійшла мама її сестри та забрала їх, а дядя ОСОБА_38 (обвинувачений) разом зі своїм сином побіг за хлопцями.
Допитана в судовому засіданні малолітня свідок ОСОБА_39 в присутності її матері ОСОБА_40 , психолога ОСОБА_22 , пояснила, що вони гуляли з ОСОБА_41 (сином обвинуваченого) та її сестрою ОСОБА_42 , та їли чіпси, до них підійшов хлопець схопив пачку та втік. Її мама почула якийсь звук та вийшла та забрала їх, а дядя ОСОБА_38 (обвинувачений) разом зі своїм сином побіг за хлопцями.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 пояснила суду, що хтось зателефонував ОСОБА_43 (обвинуваченому) та він побіг, а вона побігла за ним, коли прибули до своїх дітей, які гуляли на площадці, побачила, що в них була істерика, після чого вона забрала дітей.
Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_11 в присутності матері ОСОБА_44 , представника управління-служби у справах дітей ОСОБА_26 , психолога ОСОБА_22 , пояснив, що він гуляв з ОСОБА_37 та ще з дівчатами на стадіоні, до них підійшов старший хлопець та забрав сумку з чіпсами у дівчини та втік, після чого він зателефонував батькові та повідомив про те, що відбулося. Коли батько підійшов , він разом з ним пішов в кінець стадіону шукати хлопців. Один хлопець спіткнувся та впав, а тато підійшов та підняв його , спитав у нього , хто вкрав сумку з чіпсами. Після чого батько дав хлопцеві візитку та відпустив його.
Винність обвинуваченого, окрім показів потерпілого та його законного представника, свідків, даних безпосередньо в судовому засіданні, також підтверджується й іншими письмовими доказами, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована:
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з якого вбачається, що потерпілий на момент скоєння відносно нього злочину був малолітнім - ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.п.13);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2017 року з фототаблицею до нього за участі малолітнього потерпілого , відповідно до якого ОСОБА_8 показав та розказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень: останній показав, що невідомий йому громадянин підійшов до нього з лівого боку та лівою рукою, схопивши за зап`ясток,а правою - за ліве плече, ногою вдарив його по лівій нозі. В подальшому показав, що цей чоловік зробив йому підсічку , від чого він впав на спину, після чого розповів, що коли він намагався підвестися , йому обвинуваченим ОСОБА_18 було нанесено близько 4-х ударів в голову, а саме правою рукою, потім лівою та знову правою рукою в область голови, він почав захищати своє обличчя, після чого йому було нанесено удар ліктем з права наліво під кутом. В подальшому ОСОБА_8 повідомив, що після того, як в дану подію втрутилися сторонні особи - почали кричати свідки, обвинувачений схопив його обома руками за руки та підвів на ноги (т.1, а.п.28-32);

- висновком судово- медичного експерта № 4205е від 14.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; семи синців по задній поверхні лівого плеча у середній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у приймальне відділення ДОДКЛ, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Виявлені ушкодження у вигляді синців відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі «п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Тривалість лікування пов`язана з енцефалоастенічним синдромом.

Враховуючий характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що їх було спричинено не менш як від 3-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів). Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців не відображають на собі характерологічні особливості (розмір, форми, рельєф, тощо) травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від механічної дії (удар, стиснення) тупого твердого предмету (предметів) (т.1, а.п.35-38);

- додатковим висновком експерта №4214е від 18.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; семи синців по задній поверхні лівого плеча у середній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах. Локалізація та характер тілесних ушкоджень в області верхніх кінцівок та голови не суперечать механізму їх утворення , на який вказує гр. ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участю (т.1, а.п.43-44);

- протоколом огляду місця події від 06.02.2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд ділянки території, яка розташована на стадіоні за адресою: м. Дніпро, поруч 9-типоверхового житлового будинку по вул. Космонавтів, 20 , та СШ №136, яка розташована по вул. Космонавтів, 10 , поруч зі СШ №129, яка розташована по вул. Космонавтів, 14 у м. Дніпро (т.1, а.п.46-48);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 лютого 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_30 впевнено впізнав обвинуваченого, як особу, яка наносила тілесні ушкодження малолітньому потерпілому ( т.1, а.п.52-53);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_30 на місці показав та розказав механізм спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому (т.1, а.п.54-57);

- додатковим висновком судово - медичного експерта №499е від 08.02.2018 року, відповідно до якого, враховуючи характер, локалізацію (розташування по різним анатомічним лініям та областям) та кількість виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , в області лівої верхньої кінцівки та голови, не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_30 в ході проведення слідчого експерименту за його участю (т.1, а.п.60-61);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 лютого 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого як особу , яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_45 (т.1, а.п.72-73);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 лютого 2018 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого, як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (т.1, а.п.74-76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 лютого 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_17 впізнав обвинуваченого як особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому (т.1, а.п.72-73);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2018 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_8 показав та розказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим (т.1, а.п.97-101);

- додатковим висновком судово медичного експерта №500е від 16.02.2018 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження в області лівої верхньої кінцівки та голови, не суперечить механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участю. Враховуючи характер, локалізацію (розташованих по різним анатомічним лініям та областям) та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту (т.1, а.п.104-105);

- протоколом огляду предмету від 12.02.2018 року, в ході якого була оглянута візитна картка, яку видав представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 . Візитна картка розміром 90х50 мм., біло-синього кольору. На візитній картці є написи ЄДС інжинірінг, ОСОБА_3 , начальник служби охорони (т.1, а.п.107-108).

Таким чином, суд діючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення , керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку , дійшов однозначного висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні злочину в об`ємі пред`явленого обвинувачення.
Судом у ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.
В ході судового розгляду потерпілій достатньо послідовно повідомив про обставини його побиття обвинуваченим. Хронологія та послідовність розвитку подій, встановлених судом на підставі проаналізованих доказів, з переконливістю вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілому були нанесені саме обвинуваченим і саме при обставинах, встановлених в судовому засіданні, і на які вказує орган досудового слідства в обвинувальному акті.
Версія обвинуваченого ОСОБА_3 та сторони захисту про те , що ОСОБА_3 не наносив потерпілому тілесних пошкоджень спростовується показами потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_46 , які послідовно пояснили механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.
При цьому суд має зазначити, що, як встановлено в судовому засіданні, свідок ОСОБА_47 є безсторонньою особою, яка не знайома ані зі стороною обвинувачення, ані зі стороною захисту. Даний свідок пояснив суду, що про обставини скоєння злочину він повідомив співробітника Самарського ВП, коли той опитував жителів їхнього будинку , роблячи поквартирний обхід.
Крім того, версія обвинуваченого ОСОБА_3 та сторони захисту про те, що потерпілий перечепився через ногу обвинуваченого та впав, і при цьому отримав вищезазначені тілесні ушкодження, також спростовується вищевказаними показами потерпілого та свідків, протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_46 та додатковими висновками судово- медичного експерта № 499е, 4214е, 500е про те, що виявлені у малолітнього потерпілого тілесні ушкодження не могли утворитись при одномоментному падінні з висоти власного зросту.
А незначні розбіжності між показами потерпілого та свідка ОСОБА_16 , на думку суду, є результатом тривалого часу , який пройшов між вказаними подіями та судовим розглядом справи, що могло призвести і до забування деяких подій свідком.
Позицію обвинуваченого в судовому засіданні суд вважає продиктованою бажанням уникнути відповідальності за скоєне ним.
Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі письмових доказів та показами потерпілого, свідків.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений, який є фізично розвиненим дорослим чоловіком , умисно наносячи малолітньому потерпілому удари кулаками та ліктем в область голови, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажав їх настання у вигляді тілесних ушкоджень, при цьому обвинувачений не міг не усвідомлювати з урахуванням свого життєвого досвіду, освіти , що він є дорослою людиною, спричиняє тілесні ушкодження дитині , яка в силу свого віку, фізичних даних не може дати гідну відсіч його діям. Обставин, які б вказували на отримання потерпілими тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновками експертиз, спосіб під час судового розгляду не встановлено.
Показання свідка ОСОБА_11 в частині того, що його батько не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, а потерпілий лише перечепився та впав, суд розцінює як недостовірні. Мотивом цьому суд вважає родинні зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_3 , які мають на меті створення алібі останньому.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_8 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винного та його відношення до скоєного, позицію законного представника потерпілого та її представника, які наполягали на призначенні найсуворішого покарання обвинуваченому, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо малолітньої особи.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд, враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обтяжуючі покарання обставини та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, позитивну характеристику з місця роботи, та беручи до уваги думку законного представника потерпілого, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді одного року обмеження волі. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки виправлення обвинуваченого не можливе без реального відбування покарання обвинуваченим.
Законний представник потерпілого ОСОБА_9 заявила цивільний позов про стягнення майнової шкоди у розмірі 1996,71 гривень та в якості відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 гривень.
Прокурор підтримав заявлений позов в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав.
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
До збитків, передбачених ч.2 п.1 вказаної статті, законодавець відносить витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсяг особою, яка її завдала.
Оскільки наслідком неправомірних суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, стало отримання потерпілим тілесних ушкоджень, внаслідок чого матір`ю останнього були витрачені кошти на його лікування, загальна вартість яких складає 1996,71 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями, дана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 .

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Вирішуючи цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, встановивши причинний зв`язок між скоєним злочином та шкодою, яка настала, врахувавши душевні страждання законного представника потерпілого та малолітнього потерпілого, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Моральну шкоду суд визначає виходячи з того, що потерпілий ОСОБА_8 переніс душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень, які виразились у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, емоційних реакціях, переживанні психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, емоційної напруги та почуття обурення.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, суд, враховуючи душевні страждання потерпілого, поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення та під час судового розгляду, виходячи із вимог розумності , справедливості та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого на користь законного представника потерпілого (цивільного позивача) моральної шкоди в розмірі 30000 гривень.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувалась.
Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного ) року обмеження волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання даним вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його в Державному установу Дніпровську установа виконання покарань (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 1996 ( одну тисячу дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 71 копійок, в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також 30000 ( тридцять тисяч) гривень на рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: візитну картку на ім`я ОСОБА_3 , начальника служби охорони ТОВ «ЕДС ІНЖИНІРИНГ», яка зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1