Справа № 587/2097/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 16 вересня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоросійськ Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за контрактом, несудимого

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 07 листопада 2018 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 12.07.2019 року був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 липня 2019 року № 205 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, постановлено на всі виду забезпечення та призначено на посаду бойового медика 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 лютого 2014 року «Про тимчасову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Але, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, з 19 серпня 2019 року о 08-00 годині до 10 вересня 2019 року без поважних причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників на з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що він наказом командира військової частини від 12 липня 2019 року зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду бойового медика 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 . З 07 по 16 серпня 2019 йому було надано відпустку за сімейними обставинами та 19 серпня 2019 року він повинен був повернутися до військової частини. Зазначив, що не зважаючи на те, що він повинен був повернутись, вказав, що усвідомлював, що він є військовослужбовець, в умовах особливого періоду, наслідки розумів, але вирішив ще на певний час залишитися поряд з матір`ю, яка хворіла. Не повідомив командування, оскільки загубив телефон. В подальшому, він добровільно прибув до військової частини 11 вересня 2019 року. У вчиненому щиро розкаюється.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України , так як він будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає з`явлення із зізнанням, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_4 має на утриманні мати похилого віку та неповнолітню дитину

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, враховуючи наявні у справі обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначити покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу на користь держави.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1