Ухвала
Іменем України
19 листопада2019 року

м. Київ
справа № 428/12708/18

провадження № 51-5176 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року (постановлена за результатами розгляду ухвали слідчого судді від 09 липня 2019 року),
встановив:
Слідчий суддя Білокуракинського районного суду Луганської області ухвалою від 09 липня 2019 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000004 від 18 лютого 2013 року.
Луганський апеляційний суд ухвалою 14 серпня 2019 року залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а вказану ухвалу слідчого судді без зміни.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 09 жовтня 2018 року повернув ОСОБА_4 його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року, оскільки вказана ухвала слідчого судді вже була предметом апеляційного перегляду.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді від 09 липня 2019 року та ухвалою апеляційного суду від 14 серпня 2019 року, якою ухвалу слідчого судді залишено без зміни, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 21 жовтня 2019 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року, оскільки такі рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

14 листопада 2019 року до Верховного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 09 липня 2019 року та ухвалу апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року, якою повернуто його апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді. У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до статті 424 КПК оскарженню в касаційному порядку підлягають, окрім іншого, ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.
Частина 2 цієї статті передбачає можливість касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК. При цьому відсутнє визначення або вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, або ухвал апеляційного суду, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Відповідно до частини 7 статті 399 КПК залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, слідчий суддя Білокуракинського районного суду Луганської області ухвалою від 09 липня 2019 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000004 від 18 лютого 2013 року.
Луганський апеляційний суд ухвалою 14 серпня 2019 року залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а вказану ухвалу слідчого судді без зміни.
Верховний Суд ухвалою від 21 жовтня 2019 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року, оскільки такі рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до статті 424 КПК

Луганський апеляційний суд ухвалою від 09 жовтня 2018 року повернув ОСОБА_4 його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року.
Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, зазначив у своєму рішенні, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 09 липня 2019 року здійснено по суті її вимог, а тому останній реалізував надане йому частиною 2 статті 309 КПК право апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, оскільки судом апеляційної інстанції вже постановлено остаточне рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року, а тому ОСОБА_4 вичерпано процесуальні можливості оскарження рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 23 вересня 2019 року (провадження № 51-601кмо19), відповідно до якого, особа, подаючи апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, за результатами розгляду якої суд апеляційної інстанції постановив остаточне рішення, вже реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи.
Також, такий висновок співпадає з практикою Європейського суду з прав людини коли, виходячи з основоположних аспектів верховенства права, одним із яких є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, коли жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», пункти 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).
Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 09 липня 2019 року, оскільки судом апеляційної інстанції вже постановлено остаточне рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді.

До того ж, оскаржена ОСОБА_4 ухвала слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року не підлягає самостійному оскарженню і в касаційному порядку відповідно до статті 424 КПК.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись пункту 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 липня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3