Провадження №11-кп/801/1370/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000990 від 30.07.2019,
за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури, яка приймала участь у судовому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез, Донецької області, громадянина України, українця, неодруженого, офіційно непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
27 листопада 1998 року Військовим місцевим судом Дарницького гарнізону за ст. ст. 19, 243 «А», 241 «А», 42 КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 р.) звільнений умовно-достроково з іспитовим терміном 2 роки, штраф 650 грн.;
30 листопада 2001 року Торезським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 24.09.2004 по відбуттю строку покарання;
05 грудня 2008 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч. 3 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.03.2016 по відбуттю строку покарання, звільнений 04.03.2016 по відбуттю строку,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його затримання з 01 серпня 2019 року.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Також судовим рішенням вирішені питання про скасування арешту накладеного на майно, речових доказів та стягнення понесених судових витрат.
Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 30 липня 2019 року близько 00:45 год. знаходився на алеї, що розташована по проспекту Космонавтів поблизу будинку № 7 в м. Вінниці.
Під час перебування біля даного будинку ОСОБА_10 помітив сплячого на одній з дерев`яних лавок на вищезазначеній алеї ОСОБА_11 та в подальшому у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_13 з метою заволодіння майном останнього.
Після цього, ОСОБА_10 взяв раніше приготовлені скляні пляшки з-під вина, які він знайшов у смітнику неподалік вищевказаного місця, та, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_13 та його неможливістю чинити опір, наніс чотири прицільних удари в ділянку потилиці ОСОБА_13 та його правої руки, якою він закривав голову від нанесення тілесних ушкоджень, застосувавши таким чином насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 839 від 14.08.2019, у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження - підапоневротична гематома голови; синець обличчя. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_13 належать до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995 p.), виникли від дії (удару/ударів) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну, вказаному у направленні - 30.07.2019 р.
В подальшому, ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконне заволодіння майном ОСОБА_13 , зняв з його безіменного пальця правої руки обручку з металу жовтого кольору та, не зупиняючись на досягнутому, дістав з кишені його шортів грошові кошти у сумі 1 900 гривень.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 5572/19-21 від 12.09.2019 ринкова вартість досліджуваної обручки із золота 585 проби вагою 2,10 гр., розміром 21.0, з урахуванням зносу, станом на момент вчинення злочину 30.07.2019, складала 2 615,52 грн. (дві тисячі шістсот п`ятнадцять гривень п`ятдесят дві копійки).
Далі ОСОБА_10 одразу після незаконного заволодіння майном ОСОБА_13 зрозумів, що його дії викриті потерпілим, який підвівся з лавки, з метою збереження і утримання у себе незаконно здобутого чужого майна почав тікати від переслідування ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_10 з місця вчення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну 4 515, 52 грн.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та хвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. В решті просить вирок залишити без змін. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, за якою засуджено ОСОБА_12 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Однак, суд не зазначив в резолютивній частині вироку рішення щодо призначення додаткового покарання.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували, посилаючись на її обґрунтованість.
Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, обвинувачений, його захисник та прокурор не заперечували проти судового розгляду у його відсутність, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України КПК України судовий розгляд відбувся у його відсутність.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.
Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та висновків суду першої інстанції щодо доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання в апеляційному порядку.

Зокрема, санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, за якою засуджено ОСОБА_12 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна.

Проте, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не зазначив в резолютивній його частині своє рішення щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання.

Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та в резолютивній частині вироку не навів рішення про призначення додаткового покарання обвинуваченому, яке б відповідало змісту санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в особливій частині КК України.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений в повній мірі визнав інкриміновані йому фактичні обставини справи, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій. За даних підстав колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у даному випадку обов`язковим є застосування додаткової міри покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна.

Таким чином, суд першої інстанції, не зазначивши у резолютивній частині вироку рішення щодо додаткового покарання обвинуваченому, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 59, ч. 2 ст. 187 КК України, що відповідно до вимог ст. ст. 409, 413, 420 КПК України є підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку.

При цьому, таке неправильне застосування Вінницьким міським судом закону України про кримінальну відповідальність (ст. 59, ч. 2 ст. 187 КК України) призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_15 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що відповідно до вимог ст. ст. 409, 414, 420 КПК України, також є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури, яка приймала участь у судовому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді/підпис/

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_2