Справа № 473/4105/19
Номер провадження 1-в/473/283/2019

УХВАЛА
Іменем України

"01" листопада 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції із Державної установи "Вознесенська ВК №72", яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом міста Володимира за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 КК Російської Федерації до 07 років 06 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, який приведений у відповідність із законодавством України ухвалою Малиновського районного суду міста Одеса від 04 червня 2019 року та його засуджено за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, із зарахуванням в строк відбування покарання час знаходження під вартою в період з 11 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2015 року включно та з 23 жовтня 2015 року по 10 листопада 2015 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`явзнення відповідає двом днм позбавлення волі, строк відбування покарання обчислювати з 23 жовтня 2015 року,

проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку ст.81 КК України,

Учасники кримінального провадження:
Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 ,

Представник ДУ «Вознесенська ВК-72» - ОСОБА_6 ,

Захисник - адвокат ОСОБА_3

Засуджений - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Жовтневого районного суду міста Володимира від 23 жовтня 2015року, яким його засуджено за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 КК Російської Федерації до 07 років 06 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, який приведений у відповідність із законодавством України ухвалою Малиновського районного суду міста Одеса від 04 червня 2019 року та ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, із зарахуванням в строк відбування покарання час знаходження під вартою в період з 11 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2015 року включно та з 23 жовтня 2015 року по 10 листопада 2015 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`явзнення відповідає двом днм позбавлення волі.

Початок строку 23 жовтня 2015 року, кінець строку 14 березня 2021 року.

В клопотанні, поданому до суду, захисник - адвокат ОСОБА_3 просить суд звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання в порядку ст.81 КК України, вважаючи, що сумлінною поведінкою та відношенням до праці він довів своє виправлення.

В судовому засіданні сторона захисту клопотання підтримала.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначаючи, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 має 11 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 09 заохочень.
Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі, під час тримання у СІЗО №1 міста Володимира Російської Федерації мав 10 стягнень, всі погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 21 листопада 2015 року відбував покарання у ВК №6 села Мелехово Російської Федерації. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Мав 9 заохочень, стягнень не мав.

З 15 лютого 2018 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 26 квітня 2018 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 08 жовтня 2018 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 06 листопада 2018 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 06 грудня 2018 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 17 грудня 2018 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Мав 01 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 26 лютого 2019 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 05 вересня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має.

Загалом за весь період відбування покарання має 11 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку та 9 заохочень.

За характером спокійний та врівноважений, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний. Спілкується з обмеженим колом засуджених.

В майстерні установи не працевлаштований. Участі у суспільно-корисному житті відділення не приймає. Виконує роботи з самообслуговування, зауважень не має. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Участі у реалізації програми диференційованого виховною виливу на засуджених до позбавлення волі не приймає.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, санітарно гігієнічних норм дотримується.

Позову за виконавчими листами та за аліментами не має.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, посилок та побачень.
Рішеннями комісії ДУ "Вознесенська ВК №72" від 22 жовтня 2019 року засудженому ОСОБА_4 було відмовлено в застосуванні до нього пільг, передбачених ст.81, ст. 82 КК України взв`язку з тим, що він не твердо став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.
Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 в період відбування покарання 11 разів піддавався стягненням за порушення режиму утримання та за зберігання заборонених речей.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_4 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_4 погашені та зняті в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Заохочення, які були оголошені засудженому ОСОБА_4 , самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_4 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, в порядку ст.81 КК України, за вироком Жовтневого районного суду міста Володимира від 23 жовтня 2015 року, яким його засуджено за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 КК Російської Федерації до 07 років 06 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, який приведений у відповідність із законодавством України ухвалою Малиновського районного суду міста Одеса від 04 червня 2019 року та його засуджено за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, із зарахуванням в строк відбування покарання часу знаходження під вартою в період з 11 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2015 року включно та з 23 жовтня 2015 року по 10 листопада 2015 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`явзнення відповідає двом днм позбавлення волі, - відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 ,в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1