У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001501 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

__________________________________________________________________провадження :№ 11-кп/812/924/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія : ч.2 ст. 125 КК України доповідач апеляц. інстан.: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Цивільний позов потерпілого задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 3948 (три тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 09 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди завданої злочином.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_5 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні 5 989 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 62 коп. витрат на стаціонарне лікування.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги, що між ним та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 існують неприязненні відносини, тому вони обмовили його, а в дійсності потерпілий перечепився, впав на каміння і тому отримав травму ноги.

Стверджує, що надані та досліджені в суді відеозаписи не доводять, що саме він вдарив потерпілого металевою палицею.

Також, апелянт вважає, що суд безпідставно послався на висновок експерта №421-М від 23.07.2018р, оскільки зазначене в ньому, що рана носить забійний характер, не доводить поза сумнівом, що рана утворилась внаслідок удару металевою палицею.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16 червня 2018 року близько 23 годин 10 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 6-а розташованого по вул. Українська, м. Первомайськ, Миколаївської області, з мотивів неприязних відносин, які склалися між ним та ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар металевою трубою,

яку тримав в правій руці, в ліву ногу ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді забійної рани лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що суд безпідставно визнав його винуватим, оскільки він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а той оговорив його через наявність між ними неприязних стосунків.

В суді першої інстанції та в своїй апеляційній скарзі обвинувачений стверджував, що під час конфлікту між ним та сусідами ні він ні його родичі не завдавали ударів потерпілому. Вважає, що ОСОБА_8 , відступаючи до домоволодіння ОСОБА_9 перечепився через каміння і тому отримав травму ноги.

Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.

Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив в суді першої інстанції, що під час конфлікту саме ОСОБА_5 завдав йому удар металевим прутом по нозі. Також зазначив, що перед ударом ОСОБА_5 застосовував в його бік газовий балончик.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснили, що дійсно між ними та сусідом наявний конфлікт і 16 червня 2018 року, під час бійки, їх сусід ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 удару металевою палицею по нозі.
Покази потерпілого та даних свідків є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про те, що показання вищевказаних свідків суд безпідставно взяв до уваги, оскільки вони його оговорили із-за давнього конфлікту не є слушними, з огляду на те, що суд безпосередньо допитав даних свідків і вони надали під присягою саме зазначені судом пояснення, які

повністю узгоджувались з поясненнями потерпілого та іншими доказами по справі, дослідженими судом.

Крім вище вказаних показань, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження:
протоколами слідчих експериментів від 28.06.2018р. та від 06.07.2018 р. та 14.08.2018р, згідно яких свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і ОСОБА_9 демонструють, як ОСОБА_5 наносив металевою трубою удар по нозі ОСОБА_8 ,;
висновками судово медичного експерта за № 375 М від 29.06.2018р., № 421-М від 23.07.2018р. та 3 492 М від 30.08.2018р., згідно яких тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді забійної рани лівої гомілки утворились від одноразової дії тупого твердого предмету і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;
протоколом огляду предмету від 26.06.2018р., згідно якого оглянуто DVD диск з 6 відеозаписами зробленими камерами встановленими на подвір`ї за адресою вул. Українська, 6 та 6а м. Первомайськ.

Суд першої інстанції, дослідивши наданий DVD диск з відеозаписами з камери, яка була скерована на вулицю, на яку виходять хвіртки будинків обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 , зазначив, що на них видно як три особи зі сторони будинку ОСОБА_5 , тримаючи в руках предмети, схожі на палиці чи труби, світячи ліхтарем, наближаються до будинку ОСОБА_9 , з якого їм на зустріч вийшов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 с ОСОБА_10 , в руках у яких відсутні будь-які предмети.

Також, суд зазначив, що з відеозапису видно, як один із чоловіків бризкає з газового балончика в обличчя одного із тих людей, що вийшли назустріч. Надалі ці три особи, що рухались зі сторони будинку ОСОБА_5 , то відходили, то повертались до потерпілого ОСОБА_8 .

Обвинувачений в судовому засіданні в суді першої інстанції визнав, що це саме він на відеозаписі бризкав балончиком у лице ОСОБА_8 .

Дослідивши дані відеозаписи, суд вірно зазначив, що вони спростовують покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , про те, що вони під час події не виходили з свого подвір`я та не мали в руках будь-яких предметів.

Враховуючи вищезазначене, є непереконливими твердження апелянта, що суд першої інстанції безпідставно не врахував показання його рідних, які також були свідками події.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки покази надані свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мають значні суперечності не тільки між собою, а й з фактичними обставинами справи, не послідовні та не точні, то до них слід віднестись критично.

Твердження апелянта, що потерпілий поранив собі ногу об каміння під час конфлікту є надуманими та спростовується показами самого потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які вказували, що ОСОБА_5 наніс удар металевою палицею по нозі ОСОБА_8 .

Є безпідставними доводи апелянта, що оскільки на відеозаписах відсутній момент нанесення удару потерпілому то не доведено поза розумним сумнівом, що саме він наніс удар металевою палицею по нозі ОСОБА_8 з огляду на те, що покази знайшли своє підтвердження показами потерпілого, свідків та дослідженими матеріалами провадження.

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведенність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.125 КК України.

Інші доводи, які зазначив апелянт, судом першої інстанції, при ухвалені вироку враховані і їм надана належна оцінка.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст. 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом встановлено не було, та дійшов вірного висновку про призначення покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12

вересня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: