ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1700/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №621/3115/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілих-адвоката - ОСОБА_9 ,
потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілих на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання захисника про повернення обвинувального акту, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст. 286 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку.
Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні скарги на повідомлення про підозру, клопотання про зміну запобіжного заходу, клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження посвідчення водія ОСОБА_8 відмовлено.
В обґрунтування рішення про повернення обвинувального акту районний суд вказав, що до Зміївського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Захисники ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_13 , ОСОБА_7 заявили клопотання про повернення обвинувального акту.
В обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту захисники послались, по-перше, на неконкретність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення; по-друге, на неналежне вручення копії обвинувального акту; по-третє, на відсутність посвідчення обвинувального акту печаткою; по-четверте, на відсутність в обвинувальному акті дати складання та дати його затвердження; по-п`яте, на відсутність в реєстрі матеріалів справи певних реквізитів; по-шосте, на не відкриття матеріалів кримінального провадження одному із захисників ОСОБА_8 .
Вирішуючи вказане клопотання районний суд вказав, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що за обвинувальним актом обвинувачення є неконкретним, оскільки відсутнє формулювання обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору.
Інші доводи клопотання про повернення обвинувального акту суд визнав необґрунтованими, оскільки вони не є підставами для повернення обвинувального акту та згідно із частинами 2 та 3 ст. 291 КПК України до обвинувального акту висувається чіткий та вичерпний перелік вимог. Реєстр матеріалів досудового розслідування є окремим додатком до обвинувального акту і його невідповідність вимогам закону не є визначеною правовою підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того, суд зазначив, що згідно ч.3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен бути підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором. Вказана норма не містить вимог щодо скріплення печаткою цього процесуального документу. Посилання захисника на правову позицію Верховного Суду України у справі № 5-50кс15 від 09.07.2015 є помилковим, оскільки у зазначеній постанові аналізувались ознаки офіційного документу як предмета злочину, а не процесуального документу.
Посилання на неналежне надання копії обвинувального акту, а саме, на те, що обвинувальний акт вручено слідчим, а не прокурором, не підтверджено жодними доказами та носять декларативний характер, натомість додана до обвинувального акту розписка підтверджує, що копію обвинувального акту вручено саме прокурором ОСОБА_6 .
Посилання на відсутність в обвинувальному акті дати його складання та дати його затвердження спростовується, по-перше, оригіналом обвинувального акту, який міститься в матеріалах кримінального провадження, по-друге, наданою самим захисником копією обвинувального акту, на першій сторінці якого міститься як дата його складання так і дата його затвердження 29.10.2018.
Крім того, не є визначеною правовою підставою для повернення обвинувального акту відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про відкриття цих матеріалів третьому захиснику ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_14 або не відкриття цих матеріалів останньому. Наслідки не відкриття стороні кримінального провадження матеріалів визначені в статті 290 КПК України та можуть бути враховані під час розгляду провадження по суті.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить скасувати ухвалу районного суду про повернення обвинувального акту та призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Вказав, що у прийнятому рішенні суд не вказав, в чому саме полягає неконкретність обвинувачення. Крім того зазначив, що під час судового розгляду прокурор має право змінити обвинувачення на підставі ст. 338 КПК України;

-представник потерпілих ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу в частині повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 . Мотивуючи скаргу вказав, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення. Таким чином, вважає висновки районного суду про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України помилковими. Звертає увагу на відсутність в оскаржуваному рішенні посилань на те, в чому саме полягає неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав клопотання, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а ухвалу районного суду про повернення обвинувального акту - залишити без змін. Мотивуючи своє прохання навів доводи, які на думку обвинуваченого, свідчать про його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора просить її відхилити, ухвалу районного суду залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необгрунтованими. Підтримав думку суду першої інстанції щодо відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та зазначив, що вказана обставина порушує право обвинуваченого на захист.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 в запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілих також просить її відхилити, ухвалу районного суду залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необгрунтованими. На обґрунтування своїх заперечень навів доводи, що є аналогічними тим, що викладені в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційні скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та запереченнях на них, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року задоволено клопотання захисника про повернення обвинувального акту, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст. 286 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку.

Дане судове рішення оскаржено прокурором та представником потерпілих з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Аналізуючи доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих про необґрунтоване повернення обвинувального акту, слід зазначити, що дані, які повинен містити вказаний процесуальний документ, викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України та наведений перелік є вичерпним.

Згідно з ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

Частиною 4 ст. 291 даного кодексу встановлено перелік додаткових матеріалів, які долучаються до обвинувального акту.

Вивченням обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, встановлено, що він відповідає вимогам закону, в ньому містяться всі необхідні дані та реквізити, що передбачені кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація вчинених дій, формулювання обвинувачення, анкетні дані обвинуваченого та інше.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження порушень ч. 4 ст. 291 КПК України не встановлено, до обвинувального акту долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, районний суд послався на те, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що обвинувачення є неконкретним та це свідчить про порушення прав обвинуваченого на захист.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як зазначалося вище, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 містить передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України дані, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви та форму вини), які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію вчинених дій; формулювання обвинувачення; анкетні дані обвинуваченого, потерпілих та інше.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону про кримінальну відповідальність.
Отже, поняття «обвинувачення» включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, орган досудового розслідування зазначив й формулювання обвинувачення, а саме: « ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб».

Таким чином, посилання суду та захисника обвинуваченого про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не відповідають дійсності.

Стосовно доводів обвинуваченого у наданому апеляційному суду клопотанні про його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину та порушення Правил дорожнього руху України саме водієм мотоциклу ОСОБА_15 , колегія суддів зазначає, що питання щодо наявності або відсутності вини особи у вчиненні інкримінованого злочину вирішується судом у нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду та після дослідження обставин провадження й доказів, наданих сторонами. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Також слід зазначити, що з клопотання обвинуваченого ОСОБА_16 від 21.03.2019 року, в якому він просить залишити без задоволення апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих, вбачається, що він цілком розуміє, аналізує висунуте йому обвинувачення, але не погоджується з ним, наводячи доводи на спростування обвинувачення. Дані обставини також спростовують висновки районного суду про порушення прав на захист ОСОБА_8 через відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_16 судом першої інстанції допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування вказаного рішення суду. Підстави, з яких судом повернуто обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими та такими, що не відповідають кримінальному процесуальному закону.

На підставі викладеного, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала районного суду скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих задовольнити, ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді: