Справа № 339/187/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за кримінальним провадженням №0000331 від 05 червня 2019 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болехів Івано-Франківської області, зареєстрованого на проживання по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого 27 серпня 2018 року Болехівським міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці, згідно ст. 89 КК України судимість не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 умисно заподіяв лекі тілесні ушкодженння потерпілій ОСОБА_5 при таких обставинах.
ОСОБА_4 05 червня 2019 року близько 14.20 год. прийшов до території домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , з якою вчинив конфлікт на грунті неприязних відносин.
Під час словесного конфлікту на грунті тривалих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_5 , схопив її двома руками за груди та умисно почав правою ногою копати в область її колін та гомілок, тим самим умисно спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого колінного суглобу та обох гомілках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та пояснив, що 05 червня 2019 року близько 14.20 год. прийшов до території домогосподарства, де проживає ОСОБА_5 разом з матір"ю. Він схопив потерпілу ОСОБА_5 за груди та ногою вдарив декілька раз в її коліна та гомілки , спричинивши потепілій легкі тілесні ушкодження.
У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками справи (прокурором та потерпілою ОСОБА_5 ) не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з повним визнанням обвинуваченого своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
При цьому з`ясовано, що обвинувачений, прокурор та потерпіла, правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння леких тілесних ушкоджень.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Згідно ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим і передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він згідно ст. 89 КК має непогашену судимість, оскільки згідно вироку від 27 серпня 2018 року засуджений Болехівським міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці; в наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, непрацевлаштований.
Обвинувачений покаявся у вчиненому і характер його поведінки після вчинення кримінального правопорушення свідчить про це, що суд відносить до обставин, що пом`якшують йому покарання.
Зокрема, він повністю визнав вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, осудив свою поведінку, щиро покаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілої.
Обставин, які б обтяжували йому покарання, відсутні.
Представник Долинського міськрайонного сектору служби пробації надав досудову доповідь про обвинуваченого, з якої вбачається, що беручи до уваги вказану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторно правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( а.с. 55-57).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи наведене та фактичні обставини вчинення злочину, всіх даних про особу обвинуваченого, наявність пом"якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1ст. 125 КК України - у виді штрафу в межах максимального розміру санкції вказаної статті, як того просили, як прокурор так і протерпіла, виступаючи в судових дебатах.
Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн.
До набрання вироку законної сили підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 немає.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Суддя ОСОБА_1