Провадження № 1-кс/643/6467/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2019 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова

ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 по кримінальному провадженню№0000093 від 26.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

До Московського районного суду м. Харкова 03.10.2019 рокунадійшло клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися.
Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що У провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000093 від 26.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.190 КК України, за фактом придбання права власності на об`єкт нерухомого майна шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих
розмірах.
За фактом протиправного заволодіння квартирою АДРЕСА_2 невстановленими особами.
21.09.2019 був проведений обшук у вказаному кримінальному провадженні за місцем мешкання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 . Під час якого було виявлені та вилученні документи виданні на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та членів його родини, у тому числі, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 13.01.1999 №1-99-158749 видане Центром (Відділом) приватизації державного житлового фонду Управління. комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради відповідно до якого власниками зазначеної квартири є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Крім цього було під час зазначеного обшуку виявлено та вилучено копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_8 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем) посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 20.12.2018.
Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_8 є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 13.01.1999 №1-99-158749 видане Центром (Відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
20.12.2018приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 посвідченого договір купівлі- продажу кв. АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Вказане свідчить про те, що приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_9 надано ОСОБА_8 підроблене свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та про те, що невстановлені особи протиправно заволоділи зазначеною квартирою.
Вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань
26.09.2019за №0005276 за ч.З ст. 190 КК України та постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 від 27.09.2019 зазначене кримінальне провадження об`єднано в одне кримінальне провадження із кримінальним провадженням №0000093 за ч. З ст. 190 КК України.
Згідно інформаційної довідки прав власності нерухомого майна, в реєстрі зареєстровано власника ОСОБА_4 .
В обгрунтування клопотання, орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися, тому що вважає, що таке майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законному володільцю.
Згідно статей 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог КПК України, арешт може бути накладено на майно третьої особи з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе, зокрема до передачі майна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони відчуження та розпорядження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості передачі майна.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження та не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись статтями 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпорядження нею.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1