КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5711/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.09.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.11.2019 року включно, з визначенням застави у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 060, 00 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, одруженого, маючого середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.09.2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що прокурором під час розгляду клопотання в суді першої інстанції не було доведено, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у м. Харкові, одружений, має міцні соціальні зв`язки, жодного разу не порушував умов раніше застосованих запобіжних заходів та у розшуку не перебував.
На думку захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 16.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007844, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Орган досудового розслідування зазначає, що у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 вступили у злочинну змову з метою вчинення умисного, корисливого злочину, а саме таємного викрадення чужого майна з автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_10
16.09.2019 року о 16 год. 20 хв., останні перебували за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 1, де на узбіччі дороги помітили припаркований вказаний транспортний засіб.
В подальшому, ОСОБА_7 за допомогою сканеру, відчинив вказаний транспортний засіб та з багажного відділення викрав майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 1700,00 грн. Водночас, ОСОБА_11 під`їхав до ОСОБА_12 і забрав його з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення з викраденими речами на автомобілі ВАЗ «217030».
16.09.2019 року згідно протоколу, ОСОБА_7 затримано на підставі та в порядку ст. 208 КПК України.
17.09.2019 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік та стан здоров`я ОСОБА_7 міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього дружини, його майновий стан.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею вірно враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), та з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, що підтверджується даними, що містяться у долучених до матеріалів клопотання даних в їх сукупності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, інші дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1. ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть належними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , дані про його особу та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, визначив останньому заставу саме у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 060, 00 грн. та належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.11.2019 року включно, з визначенням застави у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 060, 00 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3