У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ВирокомЗбаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

УхвалоюТернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.
Як установлено судами, 23 вересня 2016 року в обідню пору доби, ОСОБА_5 , перебуваючи на території відстійників Збаразького цукрового заводу, що на території Базаринецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, виявивши дикоростучі рослини коноплі, всупереч вимогам ст.7 Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та значення своїх дій, повторно, умисно зірвав їх, частково подрібнив, та в подальшому помістив їх в поліетиленовий пакет, який мав при собі, умисно зберігаючи їх для власного використання.
Цього ж дня, приблизно о 17:00, працівниками поліції на вулиці Тихого, що в м. Збараж Тернопільської області, поблизу території відстійників Збаразького цукрового заводу, було виявлено у ОСОБА_5 поліетиленовий пакет, у якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, яка має ботанічні ознаки верхівкових рослин коноплі, містить канабіноїди, зокрема тетрагідроканабінол, що є особливо небезпечним наркотичним засобом -канабісом, обіг якого заборонено, маса в перерахунку на суху речовину 119,04 грама, який він повторно зберігав при собі без мети збуту.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог процесуального закону, зокрема, вказує, що висновки судів про доведеність вини ОСОБА_5 ґрунтуються на недопустимих доказах та показаннях зацікавленої особи - свідка ОСОБА_6 , який є колишнім працівником поліції.

Зазначає, що протокол огляду від 23 вересня 2016 року фактично був обшуком, який здійснений без ухвали слідчого судді та до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), тому є недопустимим доказом. Також вказує на те, що оперуповноважений Збаразького відділення поліції ОСОБА_7 неправильно виявив, оформив та зафіксував даний злочин та експертиза наркотичних засобів проведена без відповідної постанови.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам, зазначеним в апеляційній скарзі, визнано апеляційним судом неспроможними.
Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_6 є колишнім працівником правоохоронних органів, а тому є зацікавленою особою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, і є лише домислами.
Так, щодо показань свідка ОСОБА_7 , то судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що він є оперуповноваженим працівником Збаразького ВП, куди у вересні 2016 року надійшло повідомлення про те, що на території відстійників Збаразького цукрового заводу невідомі особи зривають рослини, зовні схожі на рослини коноплі. У зв`язку з даним повідомленням він разом з іншим працівникам поліції виїхали на вказане місце для проведення перевірки, де було виявлено ОСОБА_5 , який мав при собі поліетиленовий пакет чорного кольору. На пропозицію працівників поліції, останній добровільно показав вміст пакету, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, що підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які були понятими. Отже, показання свідка ОСОБА_7 з приводу виявлення ним кримінального правопорушення не суперечать вимогам ст.ст.65, 95 КПК України.
Як правильно зазначив апеляційний суд, огляд місця події найчастіше є невідкладною слідчою дією, а тому у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду відповідно до ч.3 ст.217 КПК України. Слідчим СВ Збаразького ВП на підставі телефонного повідомлення про вчинення злочину було проведено огляд місця події з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, тому визнавати даний доказ недопустимим немає підстав.
Доводи захисника ОСОБА_4 у касаційній скарзі про те, що в матеріалах провадження відсутня постанова про призначення експертизи наркотичних засобів перевірено та спростовано судом апеляційної інстанції, оскільки зазначена експертиза була проведена на підставі постанови слідчого ОСОБА_9 від 12 вересня 2016 року про призначення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів), у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24 вересня 2016 року за №00003335, що повністю відповідає вимогам ст. 242 КПК України .
Інших доводів, які б свідчили про порушення судами вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування судових рішень, захисником у касаційній скарзі не наведено.
Таким чином, висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким дав суд першої та апеляційної інстанції. Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які були запрошені працівниками поліції під час проведення огляду та слідчого експерименту в якості понятих, показаннями свідка ОСОБА_7 з приводу виявлення кримінального правопорушення, протоколом огляду від 23 вересня 2016 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2016 року та висновками судових експертиз, які повністю узгоджуються між собою.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , які аналогічні доводам його касаційної скарги, та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими колегія суддів погоджується.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3