КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/273/19
Провадження № 1-кп/534/113/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 рокум. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000127 від 06.02.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)01.04.2002 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

2)26.03.2003 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.185 до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

3)15.06.2006 вироком Броварського міського суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

4)27.07.2007 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.69, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

5)13.12.2010 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

6)19.05.2011 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

7)25.09.2015 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

8)27.12.2018 вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 місяці;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

05.02.2019 близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, прибув до відділення переливання крові, розташованого на першому поверсі головного корпусу КНП «Лікарня інтенсивного лікування І-го рівня м.Горішні Плавні», що знаходиться за адресою: Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул.Миру, 10.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів і мети, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до відділення переливання крові, де шляхом пошкодження замку на вхідних дверях, проник до кабінету переливання крові.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні згаданого кабінету, викрав ноутбук марки «ASUS» моделі К53Е (BCNOCJ69266249C) чорного кольору, вартістю 3875 грн. та грошові кошти в сумі 400 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди загальним розміром 4275 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення майна ОСОБА_6 . Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. У вчиненому розкаявся та зазначив, що матеріальну шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_6 внаслідок вчинення ним злочину, він відшкодував частково шляхом повернення майна на суму 3875 грн.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно зазначила, що підтримує заявлений нею цивільний позов у повному обсязі, щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , думку прокурора, потерпілої, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні умисного злочину проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілій внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, та беручи до уваги думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 має непогашені судимості, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, не працює, суспільно-корисною діяльністю не зайнятий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря нарколога та у лікаря-інфекціоніста, з 02.04.2018 отримує лікування замісної підтримуючої терапії, одружений, за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило.

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_7 визначено дуже високий рівень ризику вчинення повторного злочину та дуже високу небезпеку для суспільства.

Разом із тим, враховуючи, що оцінки ризиків належно органом пробації не вмотивовані, суд не приймає викладені в ній негативні для обвинуваченого висновки уповноваженої особи органу пробації при прийнятті судового рішення про міру покарання.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, негативних характеристик з місця проживання не має, має хронічне захворювання з приводу якого тривалий час перебуває на обліку у лікаря інфекціоніста, відверто визнав свою провину у вчиненому злочині, висловлює щирий жаль з приводу цього та засуджує свою поведінку, що дає суду підстави дійти висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання. Разом із тим, з урахуванням характеру злочину та обставин, за яких він був вчинений, суд вважає, що тривалість строку випробування не може бути мінімальною.

Тільки таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави для застосування такого заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у сумі 400 грн. та моральної шкоди у сумі 1 000 грн., в обґрунтування якої зазначає про неправомірні дії обвинуваченого, що призвели до викрадення належного їй майна. Обґрунтування наявності моральної шкоди обумовлено тим, що внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_7 , потерпіла понесла душевні хвилювання, у зв`язку з проникненням до її робочого місця та викраденням її особистих речей.

Обвинувачений ОСОБА_7 заявлений цивільний позови визнав повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що в результаті злочину потерпілій ОСОБА_6 було завдано майнову шкоду на суму 400 грн., а тому її позов належать до задоволення.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпіла вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно вимог ч.ч.1, 2, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст.128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, її майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення та за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від цього покарання, якщо він протягом дворічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 400 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 500 грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі:
- ноутбук марки «Asus», моделі «К53Т» (BCNOCJ69266249C) залишити потерпілій ОСОБА_6 , як їй належний.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченим, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1