Ухвала
29 жовтня 2019 року м. Київ
справа № 766/11386/19 провадження № 51-5374ска19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у справі про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України

про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а зазначену постанову суду першої інстанції без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
ОСОБА_4 оскаржив у касаційному порядку судові рішення, прийняті судом згідно із законодавством України про адміністративні правопорушення.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Положеннями частин 2, 10 ст. 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 КУпАП відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

До того ж, відповідно до закону Касаційний кримінальний суд Верховного Суду не наділений повноваженнями здійснювати перевірку судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.
Враховуючи наведене, оскаржені захисником судові рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року

та постанову Херсонського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року

у справі про адміністративні правопорушення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3