Єдиний унікальний номер 185/1897/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000131 від 17.01.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пуксоозеро Плесецького району Архангельської

області РФ, громадянина України, з повною середньою освітою,

працюючого на посаді оператора підготовчого цеху ПП

«Паволія», маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстрованого за

адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 16.01.2019 року, приблизно о 22.25 год., перебуваючи в стані амфетамінового та канабіноїдного сп`яніння, проходив по вулиці Куйбишева м. Павлограда Дніпропетровської області. В цей час останній побачив невідому йому жінку - ОСОБА_9 , яка рухалася по вказаній вулиці до свого домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножа господарсько - побутового призначення, який він мав при собі. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 в цей же час, знаходячись у громадському місці - поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , діючи із хуліганських міркувань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та протиставити себе раніше йому незнайомій ОСОБА_9 , проявляючи особливу зухвалість, яка виражалась у насильстві, з метою спричинення тілесних ушкоджень та пошкодження майна потерпілої, приблизно о 22.30 год. безпричинно підбіг до ОСОБА_9 , яка йшла до будинку АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_3 , тримаючи в правій руці ніж господарсько - побутового призначення, який був заздалегідь ним заготовлений, схопив лівою рукою за комір пальто ОСОБА_9 та з силою здавлюючи його став тягти в різні сторони, при цьому тримаючи правою рукою ніж господарсько - побутового призначення, розмахував ним перед обличчям ОСОБА_9 . В свою чергу остання, сприймаючи хуліганські дії ОСОБА_3 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, намагаючись врятуватись, почала чинити опір та згодом вирвалася із захвату.

Таким чином, в результаті умисного грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у застосуванні насильства до потерпілої та пошкодження її майна, ОСОБА_3 пошкодив верхній одяг потерпілої, а саме пальто, а також в результаті здавлення коміру пальто на потерпілій, заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна бічної поверхні верхньої третини шиї зліва, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 16.01.2019 року о 22.30 год., гуляючи по вул. Куйбишева м. Павлограда, підбіг до ОСОБА_9 , яка рухалась поруч, тримаючи ніж, схопив останню, та почав її тягти за пальто, при цьому розмахував перед нею ножем, після чого жінка вирвалась. У скоєному щиро кається.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст. 296 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 18.01.2019 року з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади в результаті поєднання вживання психоактивних речовин», за місцем роботи характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, який він вчинив, відноситься до тяжких, але тяжких наслідків не настало, потерпіла претензій немає, та по мірі покарання покладається на розсуд суду, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює, за місцем роботи характеризується позитивно, тому суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлений.
Речовий доказ у кримінальному провадженні: розкидний ніж довжиною - 20,5 см., довжина лежа 9,3 см., рукоятка 11,2 см., який зберігається у Павлоградському ВП знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

Запобіжний захід у вигляді домашньго арешту ОСОБА_3 не продовжувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .