ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/160/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС № 691/997/17 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судових засідань прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої захисника потерпілоїОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000283 за апеляційними скаргами начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Вільховець Звенигородського району Черкаської області, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , пенсіонерку, раніше не судиму,

визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за недоведеністю вчинення останньою кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, 07.05.2017 року, близько 19.30 години, в приміщенні жилого будинку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої конфліктної ситуації, на ґрунті з`ясування особистих відносин, умисно, з метою протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, нанесла один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_11 , від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину коло-різаного ушкодження передньої черевної стінки зліва з ушкодженням брижі тонкого кишечнику, які супроводжувалися внутрішньою кровотечею та які, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-11-02/69 від 24.07.2017 року, виникли від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, мають прижиттєве походження, утворилися за кілька годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку, спричинили настання смерті.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.
Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд виходив з того, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченої до спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор, вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обгрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні виправдувального вироку не дотримано вимог ст. 374 КПК України.

Свій висновок про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину суд першої інстанції побудував на показаннях обвинуваченої, не давши їм належної оцінки у відповідності до показань свідків та на суперечливих достатньо не перевірених доказах, взявши до уваги лише доводи сторони захисту, фактично не оцінивши докази обвинувачення.

Вважає, що судом безпідставно визнано ряд доказів недопустимими, а саме: протокол огляду місця події від 08.05.2017, речові докази та висновки експертиз по ним, покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та диск з відеозаписом заяви ОСОБА_7 щодо надання дозволу на проведення огляду будинковолодіння, у ході якої остання зазначала про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

В доповненнях до апеляційної скарги від 30.05.2019 прокурор просив вирок суду скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні вироку було порушено таємницю нарадчої кімнати.

Так, суд 14.01.2019 вийшов до нарадчої кімнати для постановлення вироку щодо ОСОБА_7 та 16.01.2019 відбулося його проголошення. При цьому, суддею ОСОБА_1 в період перебування у нарадчій кімнаті у даному провадженні винесено ухвалу про відкриття провадження від 15.01.2019 у справі № 691//36/19 та ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 15.01.2019 у справі № 691/34/19.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , вважаючи вирок суду незаконним та необгрунтованим, просила його скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 08.05.2017, оскільки начебто слідчим не була забезпечена участь понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 при проведенні слідчої дії та в зв`язку з чим, в подальшому визнав недопустимими і інші докази по справі, висновки експертиз та речові докази.

При цьому суд першої інстанції обмежився лише допитом вказаних понятих, при цьому не допитав в якості свідків інших учасників огляду місця події слідчого, експерта-криміналіста, спеціаліста-медика та інших осіб, які фігурують в протоколі огляду.

Вважає, що суд помилково послався на приписи ч. 7 ст. 223 КПК України вказавши, що поняті можуть бути допитані під час судового розгляду тільки як свідки проведення відповідної слідчої дії.

Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги, як допустимий доказ, носій інформації на якому зафіксована процесуальна дія - огляд місця події від 08.05.2017.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які викривають в скоєнні злочину саме ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора з доповненнями, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думку потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора з доповненнями, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думки обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора відділу Смілянської місцевої прокуратури з доповненнями та потерпілої ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи прокурора викладені в доповненнях до апеляційної скарги, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Таємниця наради суддів є одним із найважливіших принципів правосуддя, що служить гарантом об`єктивності, незалежності, безсторонності, неупередженості та справедливості суду.

Відповідно до ст. 367 КПК України під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Постановлення ухвали суду в нарадчій кімнаті здійснюється відповідно до правил, передбачених цією статтею. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

Забезпечення таємниці наради суддів є свідченням відсутності будь-якого стороннього впливу, спонукання або тиску з будь-чийого боку, в тому числі представників органів законодавчої та виконавчої влади, посадових осіб і окремих громадян на суддів при ухваленні вироку, гарантією реалізації засад незалежності суддів і підкорення їх лише закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що невиконання імперативних норм статті 367 КПК України стосовно таємниці наради суддів порушує також таку засаду кримінального провадження, як законність, яка вимагає від суду, зокрема, неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, вимог інших актів законодавства.

Для забезпечення таємниці нарадчої кімнати ніхто не має права бути присутнім у ній, крім складу суду, а під час ухвалення вироку (перебування складу суду у нарадчій кімнаті) інші справи цим судом чи суддями розглядатися не можуть.

Колегія суддів вважає, що під час перебування суду в нарадчій кімнаті з ухвалення судового рішення у відповідному кримінальному провадженні, розгляд інших судових справ у цей час, проведення судових засідань з ухваленням як судових рішень по суті вимог, так і рішень з процесуальних питань, в тому числі щодо відкриття провадження та залишення позовної заяви без руху, є порушенням таємниці наради суддів, що відповідно є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суддя ОСОБА_1 , відповідно до журналу судового засідання, 14.01.2019, після заслуховування останнього слова обвинуваченої ОСОБА_7 , о 16-28 годині видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, яке проголосив після виходу з нарадчої кімнати 16 січня 2019 року.

Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру судових рішень, головуючий суддя ОСОБА_1 , незважаючи на перебування у нарадчій кімнаті, в період з 14.01.2019 по 16.01.2019 приймав судові рішення в інших справах, а саме: 15.01.2019 постановив ухвалу про відкриття провадження у справі № 691/36/19 (провадження № 2-о/691/16/19), та ухвалу про залишення позовної заяви без руху справа № 691/34/19 (провадження № 2/691/232/19), чим порушив вимоги ст. 367 КПК України.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи наведені положення законодавства, за наведених обставин, щодо вчинення суддею відповідних процесуальних дій та ухвалення судових рішень в інших провадженнях під час його перебування в нарадчій кімнаті у даному кримінальному провадженні, вважає, що судом першої інстанції порушено таємницю нарадчої кімнати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а отже безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, за наслідками проведення якого суду першої інстанції слід ухвалити законне та обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія судів частково задовольняє апеляційні скарги подані в даному кримінальному провадженні, з підстав необхідності скасування вироку суду першої інстанції, однак не входить в обговорення інших наведених в них доводів, через встановлене істотне порушення процесуального закону під час ухвалення вироку суду, які мають бути перевірені судом першої інстанції під час нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.6 п.1 ст. 407, ст.ст. 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 з доповненнями та потерпілої ОСОБА_9 , - задовольнити частково, вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді