Справа № 513/112/19
Провадження № 1-кп/513/30/19
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , військового прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в примішенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000433 від 10.11.2018 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Карлівка Новоодеського району Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 17.03.2014 №1126-У11 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

14 липня 2017 року громадянин України ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 14 липня 2017 № 150 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти зазначеної військової частини.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), 11 січня 2018 року о 08 годині 00 хвилин діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 08 години 00 хвили 13 листопада 2018 року, тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з чим, за згодою прокурора, захисника та обвинуваченого, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів щодо його характеристики.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та кваліфікацію вчиненого злочину.

Дослідивши та оцінивши докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого період, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, повністю визнав вину та щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем служби, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога; з 05.05.2015 року по 10.09.2015 року та з 06.11.2015 року по 17.04.2016 року приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей; має наслідки вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення лівого колінного суглобу.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді Саратського районного сектору з питань пробації від 08 липня 2019 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні. Виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с.63-69).

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього в період іспитового строку обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки злочин, за якій він засуджується даним вироком, обвинувачений вчинив до постановлення вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року, суд вважає за необхідне на підставі ч.4 ст.70 КК України призначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком, більш суворим, яке призначено даним вироком.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строк на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року, більш суворим, що призначене даним вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1