Справа №592/6719/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/283/19 Суддя-доповідач - Філонова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котельниця Воловецького району Закарпатської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 25.01.2017 року Воловецьким районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просила вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, яке потягло застосування закону, а саме ст. 75 КК України, який не підлягав застосуванню, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 просила визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим злочином у виді 1 року обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього виконання певних обов`язків.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 429 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор наголошувала на недотриманні судом вимог ст. 65 КК України, оскільки призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, з урахуванням пом`якшуючих його обставин (визнання обвинуваченим вини, його щире каяття та відшкодування ним збитків) суд залишив поза увагою те, що до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності ОСОБА_7 раніше вже притягувався, однак висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, менше чим через рік, вчинив злочин аналогічного характеру. ОСОБА_7 зловживає спиртним, не працевлаштований.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_7 був безпідставно звільнений судом від призначеного йому покарання з випробуванням. На переконання прокурора, саме покарання у виді обмеження обвинуваченого волі, без звільнення від нього умовно, сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових, повторних злочинів.

Крім цього, прокурор звертала увагу колегії суддів і на зміст резолютивної частини вироку, в якій суд, покладаючи на обвинуваченого ОСОБА_7 виконання окремих обов`язків, не вказує якою ж саме статтею закону вони передбачені та повинні бути на нього покладені.

Інші учасники кримінального провадження, апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 12.04.2018 року близько 12.00 год. перебуваючи біля магазину «Вікторія», розташованого по вул. Парнянська в с. В.Піщане Ковпаківського району м. Суми, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_9 велосипед марки «Україна», вартістю 1100 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечив, просив залишити їх без задоволення, а винесений відносно нього вирок суду, без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається зі змісту вироку, суд, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та відшкодування збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має посередню характеристику, свою вину визнав повністю та відшкодував завдані збитки і дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе за призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Однак, погоджуючись з призначеним ОСОБА_7 видом та мірою покарання колегія суддів, вважає слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема те, що хоч останній і притягувався раніше до кримінальної відповідальності, однак має посередню характеристику, свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, збитки відшкодував та обставини які обтяжують покарання відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд порушив зазначені вимоги закону, оскільки при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував дані про особу винного, що свідчить про необґрунтованість вироку.

Зокрема, місцевий суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, однак, як свідчать матеріали справи, належних висновків для себе не зробив, та знову, через не значний проміжок часу вдався до злочинної діяльності та вчинив умисний корисливий злочин.

Як вірно наголосив прокурор, та з чим за встановлених обставин, погоджується і колегія суддів апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 попри свій молодий вік та відсутність захворювань, які б стали перешкодою у праці, не працевлаштувався, зловживає спиртним, у зв`язку з чим в суді першої інстанції було відкладено судове засідання на іншу дату (а.с. 47), та вдається до протиправної діяльності не дивлячись на те, що він вже засуджувався судом за вчинення кримінального правопорушення. Вказане свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та про відсутність у нього бажання забезпечувати себе законним способом, а не вчиненням крадіжки чужого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновків про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 65 КК України щодо виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, без відбування покарання, не встановлено таких підстав і при апеляційному розгляді кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, колегія вважає, що допущені судом першої інстанції в цій частині помилки вважає, що неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку в частині звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням та з ухваленням в цій частині, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, нового вироку, яким необхідно визначити обвинуваченому покарання, що слід відбувати реально.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2018 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання і приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4