печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , представника особи, в інтересах якої подано скаргу - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0002788, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , подана в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0002788, у якій адвокат просив зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0002788 повернути вилучене майно під час огляду 29 березня 2018на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/11755/18-к від 05 березня 2018 року про арешт майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що на підставі інформації бази данних «Відеоконтроль-Рубеж», 29 березня 2018, на стаціонарному посту поліції було зупинено автомобіль марки Audi А6, 2012 року випуску, д.н.р. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , проведено його огляд, після чого вказаний автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вилучено працівниками СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, на виконанняухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/11755/18-к від 05 березня 2018 року

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні на вимогах скарги наполягав, просив її задовольнити.
Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Заслухавши думку представника особи, в інтересах якої подано скаргу - адвоката ОСОБА_3 , вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення тимчасово вилученого майна, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, № 0002788, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/11755/18-к від 05 березня 2018 року накладено арешт на об`єкти нерухомого та рухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_5 , зокрема, наавтомобіль марки Audi А6, 2012 року випуску, д.н.р. НОМЕР_1 .

На виконання вказаної ухвали, відповідно до інформації бази даних «Відеоконтроль-Рубеж», 29 березня 2018 працівниками СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області,на стаціонарному посту поліції було зупинено автомобіль марки Audi А6, 2012 року випуску, д.н.р. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , проведено його огляд, після чого вказаний автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вилучено.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/11755/18-к від 05 березня 2018 року накладено арешт на об`єкти нерухомого та рухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_5 , зокрема, наавтомобіль марки Audi А6, 2012 року випуску, д.н.р. НОМЕР_1 .

За викладених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що на вилучене у ході проведення огляду майно, ухвалою слідчого судді накладено арешт, а відтак воно відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України не має статусу тимчасово вилученого майна та як наслідок не може бути застосована правова процедура щодо повернення майна, яка передбачена статтею 169 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Відмовити адвокату ОСОБА_4 у задоволенні його скарги поданої в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0002788.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 09 год. 10 хв. 23 липня 2019 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1