Номер провадження: 11-кп/813/1153/19
Номер справи місцевого суду: 500/4111/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 12.06.2019 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Свердловськ Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 19.09.2018 р. Болградським райсудом Одеської області за ч. 1 ст. 213 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
- скасовано випробування та засуджений направлений для відбування призначеного покарання,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою суду першої задоволено подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області та засудженого ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 19.06.2018 року покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислений з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Мотивуючи необхідність задоволення подання, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до вироку Болградського районного суду Одеської області від 19.06.2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 213 КК України до одного року обмеження волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на один рік з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановою органу пробації від 13.08.2018 р., з якою ОСОБА_7 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця та були роз`яснені покладені судом обов`язки, а також він був попереджений про наслідки невиконання покладених судом обов`язків.

Натомість, ОСОБА_7 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості виконувати покладені судом обов`язки, не з`являвся на реєстрацію 03 грудня 2018 року та 03 червня 2019 року, що підтвердив в судовому засіданні.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження, без поважних причин знов не виконував обов`язок з`явитися на реєстрацію до органу з питань пробації, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки і факт неодноразових їх невиконань свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Посилаючись на наведені обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не виконує покладених на нього судом обов`язків, порушує умови та порядок відбування покарання, тому визнав подання органу пробації таким, що підлягає задоволенню.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб яки їх подали.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначив, що не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, з огляду на наступне:
- суд першої інстанції не врахував те, що 03.12.2018 року дійсно він не прибув до відділу пробації, однак по телефону повідомив інспектора про неможливість прибуття в зв`язку з сімейними обставинами. При цьому, він до відділу пробації прибув 06.12.2018 року та надав особисті пояснення з цього приводу. Надалі він регулярно з`являвся до відділу пробації у визначений йому день. Проте, 03.06.2019 року він дійсно не з`явився для реєстрації до відділу пробації з поважної причини, оскільки його мати - ОСОБА_9 отримала травму - ушиб правого колінного суглобу та в цей день їй було зроблено пункцію колінного суглобу, а він на час перебування матері у лікарні доглядав малолітніх брата та сестру, які залишились вдома;
- поза увагою суду залишилось те, що він обидва рази сам телефонував інспектору та пояснював, що заходиться у м. Татарбунари за сімейними обставинами. При цьому, лише в судовому засіданні йому стало відомо, що інспектор пробації подав до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання. З даним поданням він не був своєчасно ознайомлений, судову повістку не отримував, в судове засідання його не викликали, копію подання йому не надсилали і не вручали. У зв`язку з чим він не міг скористатися послугами захисника та надати докази причин нез`явлення до органу пробації
- прокурором та органом пробації до суду не надані докази систематичності його неявки на реєстрацію або систематичного порушення покладених обов`язків, як це передбачено ч.6 ст. 166 КВК України та розділом IV п.5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ України № 270/1560 від 19.12.2003 року, у зв`язку з чим судом зроблені передчасні висновки про його небажання ставати на шлях виправлення,
- судом 1-ої інстанції не враховано те, що з часу засудження він до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про його щире прагнення стати на шлях виправлення, має на утриманні дружину та малолітню дитину, 2018 року народження.
Посилаючись на такі доводи, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити задоволені подання органу пробації.
В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, засудженого, його захисника та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, керуючись ч. 1 ст. 370 КПК України.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що вирок Болградського районного суду Одеської областівід 19.06.2018 року надійшов на виконання до Ізмаїльського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області 09.08.2018 року.
09.08.2018 засуджений ОСОБА_7 був викликаний інспектором до Ізмаїльського відділу пробації в строк до 16.08.2019 року, вимогу якого виконав повністю і в належний строк, а саме 13.08.2018 року з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, де йому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію.
Згодом, 03.12.2018 року засуджений вперше не з`явився на реєстрацію, але в судовому засіданні пояснив, що в цей самий день він повідомив інспектору про неможливість прибуття у зв`язку з сімейними обставинами по телефону, натомість прибув до відділу пробації 06.12.2018 року та надав особисті пояснення.
В судовому засіданні стороною захисту не було надано жодних об`єктивних та належних доказів неприбуття засудженого до Ізмаїльського відділу пробації 03.12.2018 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає неявку ОСОБА_7 такою, що порушує встановлені законом та покладені на нього рішенням суду обов`язки.
При цьому, 03.06.2019 року засуджений повторно не з`явився на реєстрацію до Ізмаїльського відділу пробації. В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що в цей день він знову повідомив інспектору про неможливість прибуття по телефону у зв`язку з важкою травмою матері ОСОБА_9 . На підтвердження обґрунтованості своїх доводів, засуджений надав довідку від 07.06.2019 року, видану КНП «Татарбунарська центральна районна лікарня» про те, що ОСОБА_9 дійсно перебувала на амбулаторному лікуванні у хірурга з 03.06.2019 року по 07.06.2019 року. Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає дану обставину поважною, а неодноразове повідомлення засудженим інспектора Ізмаїльського відділу пробації про неможливість прибуття до відповідного органу пробації по телефону таким, що не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Розділом ІV п. 5.4 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003 року, визначено, що невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які були покладені на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).
Також п. 4.15 розділу І передбачає, що поважними причинами неявки засудженої особи до інспекції у призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені (ч. 1 ст. 34 Кримінально-виконавчого кодексу України).
Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Враховуючі вищевказані обставини, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, за час іспитового строку не вчиняв жодних кримінальних та адміністративних правопорушень, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду 1-ої інстанції про направлення для відбування призначеного покарання від 12 червня 2019 року є передчасною.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким необхідно відмовити в задоволенні подання органу пробації.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 537-539КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 12.06.2019 року, якою відносно ОСОБА_7 задоволено подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року - скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області відносно ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4