В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.2019 Справа №607/15359/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засідання в залі суду кримінальне провадження №0000085 від 4 червня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Так, в рамках плану проведення щорічних курсів «Базовий курс Військового поліцейського» у 2019 році до ІНФОРМАЦІЯ_2 14 травня 2019 року за вх. №2705 надійшло розпорядження ТВО начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10 травня 2019 року №306/БП/49/466, згідно якого курси будуть проведенні у період з 27 травня 2019 по 23 серпня 2019 року, із зазначенням терміну прибуття особового складу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), який був відібраний на дані курси, до 15 год. 00 хв. 26 травня 2019 року.

Згідно з додатком №1 до даного розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_2 на курси були відібрані три військовослужбовці рядового складу, які ще не проходили курсів. Зокрема, старші солдати ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Надалі, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 травня 2019 року №71-АГ про підготовку та вибуття військовослужбовців зонального відділу на навчання « ІНФОРМАЦІЯ_4 курсі Військового поліцейського» на виконання вимог розпорядження ТВО начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , старші солдати ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повинні були вибути до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з терміном прибуття до 15 год. 00 хв. 26 травня 2019 року.

Близько 14 год. 00 хв. 23 травня 2019 року під час проведення обіднього шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі старшому солдату ОСОБА_3 було доведено вимоги наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 травня 2019 року №71-АГ «Про підготовку та вибуття військовослужбовців зонального відділу на навчання на «Базовий курс Військового поліцейського». Крім того, вимоги даного наказу були доведені під особистий підпис в аркуші доведення до наказу старшому солдату ОСОБА_3 та інших відібраних військовослужбовців.

Проте, старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи попередженим про можливу кримінальну відповідальність за непокору, 23 травня 2019 року безпосередньо після шикування о 14 год. 00 хв., перебуваючи в кабінеті № НОМЕР_2 відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 , в присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підійшовши до начальника штабу - першого заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_10 , відкрито відмовився виконати вказаний наказ від 23 травня 2019 №71-АГ, тобто вибувати до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) для навчання «Базовий курс Військового поліцейського» у строк до 15 год. 00 хв. 26 травня 2019 року, мотивуючи свою відмову вагітністю дружини.

Надалі ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи попередженим про можливу кримінальну відповідальність за непокору, близько 16 год. 00 хв. 23 травня 2019 року, перебуваючи в кабінеті №2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 , в присутності членів атестаційної комісії, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , відкрито відмовився виконати вказаний наказ від 23 травня 2019 №71-АГ, тобто вибувати до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) для навчання «Базовий курс Військового поліцейського» у строк до 15 год. 00 хв. 26 травня 2019 року, мотивуючи свою відмову вагітністю дружини.

У подальшому, після вчинення вищеописаних суспільно небезпечних діянь старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_3 , до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) по 12 червня 2019 року не прибув.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 червня 2019 року № 9-РС солдата ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 402 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року), тобто непокору, відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

25 червня 2019 року між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_17 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

При цьому підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 402 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом іспитового строку відповідні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде призначений йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні йому були додатково роз`яснені. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства та угода підлягає затвердженню судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину за ст.402 ч.3 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 25 червня 2019 про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_17 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 25 червня 2019 між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_17 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватиим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12 лютого 2015 року) та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, в період дії іспитового строку, покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.3 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1