КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2803/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року,
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, тобто до 14 червня 2019 року включно, із визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300, 00 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки матеріали клопотання не містять даних про безпосередню злочинну діяльність підозрюваного. Вказує, що текст підозри не містить події інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, ґрунтується лише на доказах щодо ОСОБА_10 . Додає, що підозрюваний заперечує вину та стверджує, що знайомий з ОСОБА_11 , але про незаконну діяльність останнього нічого не знав, участі у відображених у підозрі діях не брав.
Також адвокат вказує про відсутність обгрунтування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Далі в апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на те, що протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 13.11.2018 сфальсифікований, оскільки суперечить раніше даним показанням, а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взагалі не дають показання щодо підозрюваного. Апелянт вказує, що автомобіль Мерседес ніколи не належав ОСОБА_8 . Додає, що ОСОБА_8 затриманий у непередбачений законом спосіб, не під час вчинення злочину, ні одразу після цього, не під час переслідування.
У підсумку адвокат зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Додає про упередженість слідства на шкоду підозрюваному та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
01.11.2018 ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
01.11.2018 ОСОБА_8 вручено повідомлення по підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.
03.11.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2018.
18.12.2018 ОСОБА_8 вручено повідомлення по зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України.
27.12.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 24.02.2019 року.
22.02.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 22.04.2019 року з альтернативою внесення застави у розмірі 960 500 грн.
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року задоволено частково та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, тобто до 14 червня 2019 року включно, із визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300, 00 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок.
Під час розгляду даного клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду та вилучення РПГ-22 в кількості 2 штук та РПГ-26 в кількості 3 штук, у ОСОБА_27 від 05.09.2018 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_27 , матеріалах оперативної закупки від 05.09.2018 року, матеріалах оперативної закупки від 20.09.2018 року, матеріалах оперативної закупки від 26.10.2018 року, висновку комплексної молекулярно-генетичної та вибухотехнічної експертизи №10-1/1752/14-297 від 02.10.2018 року, протоколах допитів свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , протоколі додаткового допиту свідка ОСОБА_12 , протоколі обшуку помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , протоколі огляду мобільного телефону марки Айфон 6, матеріалах НСРД.
Твердження адвоката про відсутність доказів причетності підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, те, що підозрюваний знайомий з ОСОБА_10 , проте про його незаконну діяльність не знав, те, що участі у відображених у підозрі діях не брав, те, що свідки не дають показання стосовно підозрюваного, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не наведено доводів на підтвердження зазначених ним обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги в частині недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати необгрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Що стосується тверджень захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, то дані обставини були предметом перевірки слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний заперечує свою вину, колегія суддів визнає передчасними, з урахуванням того, що дані обставини не є предметом розгляду при вирішенні питання застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте будуть враховані судом при розгляді справи по суті, як і твердження, що автомобіль Мерседес не належав підозрюваному.
Твердження сторони захисту про фальсифікацію протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, як і твердження про порушення вимог КПК України під час затримання ОСОБА_8 .
Посилання адвоката на те, що текст підозри не містить події інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, з урахуванням відповідності повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України.
Крім того, посилання захисника на те, що оголошена ОСОБА_8 підозра ґрунтується на доказах відносно ОСОБА_10 , слід визнати непереконливими, з урахуванням доданих до клопотання матеріалів в їх сукупності.
Посилання сторони захисту на упередженість слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, тобто до 14 червня 2019 року включно, із визначенням застави у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300, 00 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4