Справа № 215/2051/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000027 від 03.01.2018 р., відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, не працюючої, неодруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч.2 ст.185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 працюючи продавцем непродовольчих товарів відділу продаж Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» (далі ТзОВ «Мобіжук»), згідно з трудовим договором від 11.07.2017 та наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» (далі ТзОВ «Мобіжук»), юридична адреса: 79015, Львівська область, м.Львів, вул. Кульпарківська, буд. 59, ЄРДПОУ 3774113, від 11.07.2017, та будучи матеріально-відповідальною особою згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з ТзОВ «Мобіжук» від 11.07.2017 року, працюючи в магазині ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на розтрату майна, яке було їй ввірено, в період з 27.09.2017 по 03.11.2017 розтратила ввірені їй матеріальні цінності, продаючи мобільні телефони та не відображаючи товарні операції за електронним обліком продажу, а отримані грошові кошти обертала на свою користь за наступних обставин:

Так, 11.07.2017, ОСОБА_3 уклала письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого, працівник, що займає посаду продавця непродовольчих товарів бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання цінностей ввірених йому і в зв`язку із викладеним зобов`язується:

1.1. дбайливо ставитись до переданих йому для збереження або для інших цілей;

1.2. матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів до запобігання збитків;

1.3. своєчасно повідомляти підприємство про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених йому матеріальних цінностей;

1.4. вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух залишків довірених йому матеріальних цінностей;

1.5. брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Під особистий підпис ознайомилась з посадовою інструкцією продавця непродовольчих товарів, затвердженою директором ТзОВ «Мобіжук» ОСОБА_6 , відповідно до якої, на останню були покладені обов`язки як продавця непродовольчих товарів, здійснювати контроль за збереженням товару, торгового устаткування та інших матеріальних цінностей та 11.07.2017, приступила до роботи в магазині ТзОВ «Мобіжук», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39.

27.09.2017, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись на своєму робочому місці, в приміщенні магазину ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, прийнявши на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності матеріальних цінностей, що належать ТзОВ «Мобіжук», виконуючи обов`язки безпосередньо пов`язані зі збереженням та продажем матеріальних цінностей, маючи умисел на розтрату товарно-матеріальних цінностей ТзОВ «Мобіжук», котрі були довірені їй та перебували в її віданні, з метою приховування своєї злочинної діяльності, будучи працівником юридичної особи ТзОВ «Мобіжук», маючи єдиний злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна, взяла з вітрини, розташованої в приміщення вищезазначеного магазину мобільний телефон MEIZU M5c Black, імеі: НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 складає 2795,50 грн., та продала його ОСОБА_7 , виписавши чек ТзОВ «Мобіжук» на придбання вказаного мобільного телефону і того ж дня отримала від покупця грошові кошти, та в подальшому з метою розтрати ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, не відобразивши операцію за електронним обліком продажів товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України, та касі товариства та обернула отримані грошові кошти на свою користь.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, діючи з єдиним прямим умислом, направленим на розтрату товарно-матеральних цінностей ТзОВ «Мобіжук», 30.09.2017, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходячись в приміщенні магазину ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, взяла мобільний телефон MEIZU M3 NOTE 2/16 Гб, імеі: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 становить 3425,00 гривень, не відображаючи факт нестачі товарно-матеріальних цінностей за електронним обліком продажу товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України, обернула вказане майно на свою користь, з метою покращення свого матеріального становища і таким чином розтратила товарно-матеріальні цінності ТзОВ «Мобіжук».

Продовжуючи свою злочину діяльність, діючи з єдиним прямим умислом, направленим на розтрату чужого майна, ОСОБА_3 , 20.10.2017, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходячись в приміщенні магазину ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, взяла мобільний телефон PRESTIGIO PSP3506 DUO WIZE M3 Black, імеі: НОМЕР_3 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 становить 1671,00 гривень, не відображаючи факт нестачі товарно-матеріальних цінностей за електронним обліком продажу товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України,обернула вказане майно на свою користь та отримавши грошові кошти, витратила їх на власні потреби, і таким чином розтратила товарно-матеріальні цінності ТзОВ «Мобіжук».

В той же день, 20.10.2017, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, діючи з єдиним прямим умислом, направленим на розтрату чужого майна, взяла з вітрини магазину ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, мобільний телефон PRESTIGIO PSP3552 DUO WIZE M3 Black, імеі: НОМЕР_4 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 становить 2312,67 гривень, та не відобразивши факт нестачі товарно-матеріальних цінностей за електронним обліком продажу товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України,обернула вказане майно на свою користь, чим поліпшила за рахунок вказаного майна своє матеріальне становище.

Продовжуючи свою злочину діяльність, діючи з єдиним прямим умислом, направленим на розтрату чужого майна, 24.10.2018, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину АДРЕСА_2 , взяла з вітрини вказаного магазину мобільний телефон NOKIA 230 DS DARK SILVER, імеі: НОМЕР_5 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 становить 1794,33 гривень, та продала його ОСОБА_8 , виписавши чек ТзОВ «Мобіжук» на придбання вказаного мобільного телефону і того ж дня отримала від покупця грошові кошти, та в подальшому з метою розтрати ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, не відобразивши операцію за електронним обліком продажів товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України, та касі товариства обернула отримані грошові кошти на свою користь.

Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, діючи з єдиним умислом, направленим на привласнення чужого майна, 03.11.2017, у невстановлений слідством час, взяла з вітрини магазину ТзОВ «Мобіжук», розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, Тернівський район, вул. С.Колачевського, буд. 100, приміщення 39, мобільний телефон NOKIA 105 PS, імеі: НОМЕР_6 , вартість якого відповідно до судово-товарознавчої експертизи №834 від 23.02.2018 становить 602,00 гривень, та продала його ОСОБА_9 і того ж дня отримала від покупця грошові кошти, та в подальшому з метою розтрати ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, не відобразивши операцію за електронним обліком продажів товарів в програмі 1С: Підприємство 8, Управління торгівлі для України, та касі товариства обернула отримані грошові кошти на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_3 в період часу з 30.09.2017 до 03.11.2017, шляхом розтрати заволоділа товарно-матеріальними цінностями ТзОВ «Мобіжук» на загальну суму 12600,50 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 191 КК України, за ознаками розтрати чужого майна, яке було ввірене особі.

Крім того, 01.04.2018, відповідно до наказу №7 ФОП ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_3 , була прийнята на посаду продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ФОП ОСОБА_10 , повторно, ОСОБА_3 , в період часу з 10.04.2018 по 13.04.2018, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: по АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ФОП ОСОБА_10 , маючи вільний доступ до касового апарату, розташованого у приміщенні вказаного магазину, таємно, шляхом вільного доступу, в час відсутності директора магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та інших працівників магазину, викрала з каси грошові кошти в сумі 2000,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном зникла, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2000,00 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, підтвердила обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснила, що вона дійсно працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та продавала мобільні телефони, а гроші забирала собі. Крім того, працюючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вона взяла з каси гроші в сумі 2000 грн. Цивільний позов заявлений ТзОВ «Мобіжук» визнала в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Представник потерпілого ТзОВ «Мобіжук» в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченою винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку обвинуваченої та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачена, захисник та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченій та захиснику роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченої, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 1 ст.191 КК України , за ознаками розтрати чужого майна, яке було ввірене особі; ч.2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченою відносяться до класифікації злочину середньої тяжкості, обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебувала та не перебуває, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, не є особою з інвалідністю.

Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченої ОСОБА_3 оцінюються як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціального-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винної, тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі, із врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України та вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався .

До початку судового розгляду директором ТзОВ «Мобіжук» ОСОБА_6 , який є потерпілим за даним кримінальним провадженням, було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення з останньої на їх користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4027 грн., яка була йому завдана, внаслідок вчинення злочину.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами.

Обвинувачена цивільний позов про відшкодування майнової шкоди визнала у повному обсязі, розмір завданих збитків обгрунтований, тому саме на обвинувачену ОСОБА_3 покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст.191 КК України - 1 рік позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

-за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3 призначити покарання , за сукупності призначених судом покарань, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 2 роки позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю з випробуванням на 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ТзОВ «Мобіжук» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Мобіжук» матеріальну шкоду у розмірі 4027 грн. (чотири тисячі двадцять сім гривень ).

Речові докази: мобільний телефон «Prestigio 3552» імей1: НОМЕР_7 ; імей2: НОМЕР_8 , який знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_11 повернути власнику ТзОВ «Мобіжук» ;

-мобільний телефон «Prestigio muze H3 PSP 3552» імей1: НОМЕР_9 ; імей2: НОМЕР_10 , який знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_11 повернути власнику ТзОВ «Мобіжук»;

-мобільний телефон «Nokia 230 PS» імей1: НОМЕР_11 , який знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_11 повернути власнику ТзОВ «Мобіжук»;

-мобільний телефон «Meizu M5C Black» імей1: НОМЕР_1 ; імей2: НОМЕР_12 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_12 залишити в користуванні ОСОБА_12

-записку, яка опечатана до паперового конверту залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: