УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 202/66/13-к

провадження № 51 - 7413 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року,
встановив:
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 10 травня 2019 року залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, у справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190 КК.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 09 жовтня 2019 року залишив без змін ухвалу місцевого суду.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 не зазначила, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизувала у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвал місцевого та апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також Верховний Суд відзначає, що доводи касаційної скарги ОСОБА_4 фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху і встановити їй п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3