Справа № 472/955/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про скасування арешту майна

15 липня 2019 року смт. Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши матеріали клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Веселинівського районного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту на майно.

В обгрунтовання свого клопотання захисник зазначає, що в СВ Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 23.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

11.04.2011 року слідчим СВ Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5 було винесено постанову про накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вважає, що арешт накладений необгрунтовано та безпідставно і внаслідок необгрунтованого накладення арешту на вказане майно фактично порушено право власників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на володіння своїм майном. Просить скасувати арешт на житловий будинок.

Захисник ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання без його участі та підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клапотання про скасування арешту майна вказавши, що арешт накладено обґрунтовано, підстав для його скасування не має.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до переконання про не можливість та не доцільність його задоволення на даний час.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як у продовж досудового розслідування так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз,як підстави для подальшого втручання управа особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Згідно абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вищевказаного положення КПК України свідчить про те, що підставою для скасування арешту майна є необгрутованість його накладення або відсутність подальшої необхідності в його застосуванні.
Аналізуючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи, суд вважає, що клопотання про зняття арешту заявлено передчасно, оскільки як вбачається з матеріалів таке розпочато по факту вчинення шахрайських дій саме щодо житлового будинку.
Керуючись ст.174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні захисника ОСОБА_4 про скасування арешту на житловий будинок загальною площею 87,4 кв. м. з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1