Справа № 372/3573/17
Провадження 1-кс-1339/19
ухвала
Іменем України

02 серпня 2019 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту ,

В С Т А Н О В И В:
19 липня 2019 року скаржник звернулася до Обухівського районного суду Київської області із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженню за №0001648 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.2 ст. 190 КК України.
Посилається на те, що в провадженні слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження.
Як вбачається з клопотання, 22.11.2017 року слідчим суддею Обухівського районного суду Київської області було постановлено ухвалу про арешт майна, згідно якого було накладено арешт на квартиру, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Згідно зі статтею 174 КПК України «підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано».
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що таке слід задовольнити, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено наступне: в провадженні слідчого СВ Обухівського ВП ГУНП України в Київській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0001648, яке погоджено начальником Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

22.11.2017 року слідчим суддею Обухівського районного суду Київської області було постановлено ухвалу про арешт майна, згідно якого було накладено арешт на квартиру власником якої був брат заявника ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки №4092/02-14/496-2017 від 21.10.2017 року заявник є рідним братом ОСОБА_5 і є спадкоємцем за законом прав та обов`язків померлого ОСОБА_5 .(а.с.4).

Згідно ст.170 ч.ч.1-3 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Зазначена ухвала мотивована тим, що вказана квартира визнана речовим доказом по кримінальному провадженню, що порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України, містить сліди злочину, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, та є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.170 КПК України.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Разом з цим, відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, жодній особі про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що майно зазначене в ухвалі про арешт майна, є предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.
Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, яке належить брату заявника, органом досудового дізнання не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втрачання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищенаведеного, що клопотання є обґрунтованим і підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0001648, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.358,ч.2 ст.190 КК України, на квартиру АДРЕСА_2 , скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1