У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 000 19 від 01 січня 2016 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тирасполя, Республіки Молдови, громадянки України, працюючої озеленювачем в Комунальному підприємстві по утриманню зелених насаджень Дніпровського району, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та її за цим законом виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою.
Як указано у вироку, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , 31.12.2015, приблизно о 20 год. 00 хв., перебувала в приміщенні магазину Варус, що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Перова, буд. 36, де, проходячи по торговим рядам, у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 взяла ковбасу Брауншвейська, вагою 0,204 кг., вартістю 71,04 грн., філе сьомги у вакуумній упаковці, вагою 180 г., вартістю 74,40 грн., коньяк Шабо 0,375 л., вартістю 53,04 грн., а всього на загальну суму 198.84 грн., та поклала їх під куртку, в яку була одягнена.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , утримуючи при собі ковбасу Брауншвейська, вагою 0,204 кг., вартістю 71,04 грн., філе сьомги у вакуумній упаковці, вагою 180 г., вартістю 74,40 грн., коньяк Шабо, вагою 0,375 л., вартістю 53,04 грн., з метою відвернення уваги, оплатила на касі за пляшку пива та, не розрахувавшись за вказаний вище товар, пройшла касові зони.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання не змогла довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину з викраденим майном, яке належить ТОВ Омега.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчених замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
За результатами судового розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, представниками державного обвинувачення, які брали участь у судовому розгляді, не доведена, в тому числі поза розумним сумнівом, тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення у даному кримінальному провадженні виправдувального вироку, у зв`язку з тим, що не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі до Апеляційного суду міста Києва просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2018 стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Так, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування здобуто достатньо доказів для визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, які не в повному обсязі були досліджені судом першої інстанції.
А тому, прокурор вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим в зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказує прокурор і на те, що у зв`язку із перебуванням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за межами м. Києва, 24.05.2018 судом задоволено клопотання прокурора про допит останніх шляхом проведення відеоконференції відповідно до положень ст. 336 КПК України та призначено наступне судове засідання на 22.06.2018, коли і відбувся допит свідка ОСОБА_9 шляхом проведення відеоконференцзв`язку. Свідка ж ОСОБА_10 не вдалося допитати, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про повідомлення належним чином останнього про необхідність з`явитися в Білоцерківський міськрайонний суд Київської області на 22.06.2018.
Також, в судовому засіданні 22.06.2018 прокурором було заявлено клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_11 , яке судом задоволено, проте в матеріалах провадження відсутні відомості про повідомлення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 належним чином про необхідність явки до суду для допиту в якості свідків на 04.07.2018. Саме через те, що судом проігноровано виклик та допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , показання яких - безпосередніх очевидців вчинення кримінального правопорушення, є важливими для дослідження та з`ясування усіх обставин вчинення злочину та винесення справедливого рішення, на думку сторони обвинувачення, судом допущено неповноту судового розгляду, що, відповідно до ст.ст. 409, 410 КПК України, є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Зазначає прокурор і про те, що в матеріалах провадження відсутні відомості, що підтверджують повідомлення належним чином представника потерпілого про дату та час судових засідань, що, у відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, також є підставою для скасування рішення суду у будь-якому разі.
Ухвалою судді-доповідача - судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 10.08.2018 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 13.08.2018 - провадження призначено до розгляду на 10.09.2018, а в послідуючому на 04.10.2018.
Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.
Приписами ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно- територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Згідно опублікованого в газеті Голос України № 185 (6940) повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу 03.10.2018.
На виконання вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів кримінальні провадження, які оскаржені в апеляційному порядку, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.
На підставі протоколів автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018, а потім 07.11.2018, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2018 стосовно ОСОБА_6 передана на розгляд колегії суддів, у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів колегії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялася у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.
Її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження, з огляду і на те, що інтереси ОСОБА_6 в судовому засіданні представляє захисник ОСОБА_8 , яка також вживала заходів для інформування ОСОБА_6 про апеляційне провадження.
Як пояснила захисник ОСОБА_8 , ОСОБА_6 дуже переживала із-за подій, що сталися, як і під час розгляду провадження в суді першої інстанції.
На даний час ОСОБА_6 змінила номер телефону, де вона працює в даний час - їй-захиснику невідомо.
За повідомленням директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва від 12.12.2018, ОСОБА_6 звільнилася з даної організації 29.02.2016 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Процесуальних підстав для застосування приводу ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції - не має, учасники провадження висловили думку про його розгляд у її відсутність, з чим погодилася і колегія суддів, прийнявши відповідне рішення.
Повідомлявся про дату, час та місце розгляду провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, і представник потерпілого ТОВ Омега - ОСОБА_12 , неявка якого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною обвинувачення в суді апеляційної інстанції.
Прокурор в апеляційній скарзі не заперечує обставин надання судом першої інстанції правильної оцінки доказам, безпосередньо дослідженим в судовому засіданні суду першої інстанції.
А з досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів випливає наступне.
Так, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 , 31.12.2015, приблизно о 20 год. 00 хв., перебувала в приміщенні магазину Варус, що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Перова, буд. 36, де, проходячи по торговим рядам, у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 взяла ковбасу Брауншвейська, вагою 0,204 кг., вартістю 71,04 грн., філе сьомги у вакуумній упаковці, вагою 180 г., вартістю 74,40 грн., коньяк Шабо 0,375 л., вартістю 53,04 грн., а всього на загальну суму 198.84 грн., та поклала їх під куртку, в яку була одягнена.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , утримуючи при собі ковбасу Брауншвейська, вагою 0,204 кг., вартістю 71,04 грн., філе сьомги у вакуумній упаковці, вагою 180 г., вартістю 74,40 грн., коньяк Шабо, вагою 0,375 л., вартістю 53,04 грн., з метою відвернення уваги, оплатила на касі за пляшку пива та, не розрахувавшись за вказаний вище товар, пройшла касові зони.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання не змогла довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину з викраденим майном, яке належить ТОВ Омега.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчених замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальногоправопорушення не визнала та показала, що 31.12.2015року, приблизно в 20.00 год., вона перебувала в магазині Варус, за адресою: м. Київ, бул. Перова, буд. 36, де взяла рибу, коньяк та ковбасу.
Рибу і коньяк вона поклала до сумки, а ковбасу взяла в руки, після чого пішла за пивом, однак по дорозі передумала купувати товар, тому коньяк, ковбасу та рибу виклала в торговому залі, неподалік від відділу з пивом та тортами, не поклавши їх назад до відповідних полиць, оскільки перебувала в стані алкогольного сп?яніння після святкування Нового року за місцем роботи.
Після чого, вона- ОСОБА_6 лише тільки з пивом в руках пішла до касової зони, де і розрахувалася за пиво за допомогою банківської картки, на яку була перерахована заробітна плата.
Пройшовши касову зону, до неї підійшли охоронці, які завели її до кімнати охорони, побили та звинуватили у крадіжці ковбаси та риби, після чого принесли до кімнати вищевказаний товар та викликали поліцію.
В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 показала, що 31.12.2015, після 23.00 год., у неї закінчилась зміна і вона збиралася додому. На пропозицію ОСОБА_14 вона пішла до кабінету служби охорони магазину, де уже перебували працівники поліції, а на столі стояв чорний пакет з продуктами: риба червона, коньяк, ковбаса.
Як пояснили працівники служби безпеки, вони затримали ОСОБА_6 з вказаним пакетом.
Після цього, працівники поліції склали протокол огляду, речі запакували, вона-свідок як понята розписалася в протоколі та пішла у власних справах.
Очевидцем викрадення товару вона- ОСОБА_15 не була.
Дійсно, ОСОБА_6 перебула в нетверезому стані і біля неї стояла літрова пляшка пива.
Свідок ОСОБА_16 , яку запросили разом з ОСОБА_15 до кабінету охорони як поняту, суду першої інстанції, крім іншого, пояснила, що у її присутності в кабінеті служби охорони, після звинувачень охоронцями ОСОБА_6 у викраденні товару, остання пояснила, що дійсно спочатку хотіла купити продукти, а потім передумала.
Вона- ОСОБА_16 свідком крадіжки не була.
Як пояснив суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 , він працював охоронцем в супермаркеті Варус та 31.12.2015, пізно ввечері, перед закриттям магазину, його покликали колеги та повідомили, що ОСОБА_6 взяла рибу, коньяк і ковбасу в упаковці, поклала все до кишень своєї шуби чи куртки, пройшла касову зону, не розплатившись за товар, та намагалась втекти, після чого була затримана працівниками охорони, які відвели її до окремої кімнати та з кишень верхнього одягу ОСОБА_6 дістали викрадений товар.
ОСОБА_6 перебувала в нетверезому стані.
Згідно даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2015, ОСОБА_12 вказав на крадіжку ОСОБА_6 , приблизно о 21.10 год., 31.12.2015 продуктів харчування в супермаркеті Варус в ТРЦ Квадрат (а.п. 47-48 т. 2).
Дані протоколу огляду місця події від 31.12.2015 вказують на те, що, в період часу з 22.50 год. до 23.15 год., слідчий поліції у Дніпровському районі ГУ НП місті Києві ОСОБА_17 , в приміщенні охорони супермаркету Варус, який знаходиться в ТЦ Квадрат за адресою: м. Київ, бул. Перова, буд. 36, виявив з правої сторони на столі пляшку коньяку Шабо, запакований вакуумно шматок риби сьомги та вакуумно запаковану ковбасу Брауншвейська.
При цьому в приміщенні знаходилась особа, яка представилася як ОСОБА_6 , та пояснила, що вона дійсновзяла вищевказану рибу, коньяк та ковбасу, але при виході залишила їх в магазині.
Виявлений коньяк, рибу та ковбасу було вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, чорного кольору (а.п. 44-46 т. 2), що при огляді, згідно до протоколу огляду від 01.01.2016 року, виявився пакетом прозорого кольору, в якому знаходився вказаний товар (а.п. 42 т. 2), сума якого, відповідно до акту від 31.12.2015, складала 198,84 грн. (а.п. 43 т. 2).
З відтвореного в судовому засіданні суду першої інстанції DVD-R диску з відеозаписами з камер відео-спостереження магазину, які були здійснені 31.12.2015 по бул. Перова, буд. 36, в м. Києві, вбачається, що ОСОБА_6 , яка одягнена в зелене балонне пальто з капюшоном, о 20:32:52, перебуваючи у магазині, прийшла у відділ, де стоять холодильники з скляними дверима, відкрила двері, взяла упаковку риби та, тримаючи її в руках, вийшла о 20:33:14 з відділу; о 20:33:35 ОСОБА_6 перебуває у відділі, де з правого боку розміщуються стелажі з алкогольними напоями, бере пляшку коньяку та, тримаючи в руках, виходить о 20:34:15 з відділу; о 20:35:58 ОСОБА_6 перебуває у відділі ковбас та м`яса, де бере упаковку ковбаси та, тримаючи на правій руці сумку та в долоні ковбасу о 20:36:26, похитуючись, виходить з відділу; о 20:40:15 ОСОБА_6 , стоїть друга в черзі на касу. Після чого, за допомогою банківської карти, сплачує за одну пляшку пива, яку кладе до сумки, після чого до сумки кладе гаманець та виходить за межі каси (а.п. 50 т. 2).
Проаналізувавши наведені вище доказів, суд першої інстанції прийшов до наступних висновків, з якими погоджується і колегія суддів.
А саме, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які у будь-яких стосунках з обвинуваченою ОСОБА_6 не перебувають і до судового розгляду провадження з нею знайомі не були, не були свідками події крадіжки, як і свідками вилучення безпосередньо у ОСОБА_6 предметів крадіжки, як їм про те розповіли працівники охорони - коньяку, ковбаси, риби, а вони були лише присутні як поняті в кімнаті охорони, коли вказані предмети уже перебували на столі у чорному пакеті.
Не доводиться вчинення ОСОБА_6 крадіжки і показаннями свідка ОСОБА_9 - працівника служби безпеки, оскільки він очевидцем вчинення кримінального правопорушення також не був, а знає про події зі слів працівників охорони, які, фактично обшукавши обвинувачену в кімнаті охорони, без участі сторонніх осіб, як-то понятих чи інших незацікавлених осіб, вилучили з кишень ОСОБА_6 , за їх твердженнями, продукти харчування.
Сам же обшук ОСОБА_6 та всі похідні від нього суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, визнав недопустимими доказами у провадженні, бо вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_6 , оскільки, у відповідності з приписами ч. 3 ст. 208 КПК України, тільки уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України.
Не можна не звернути увагу і на те, що згідно пред?явленого обвинувачення ОСОБА_6 ковбасу Брауншвейська, вагою 0,204 кг. в упаковці, філе сьомги вагою 180 г. в упаковці, коньяк Шабо, місткістю 0,375 л., сховала під куртку, в яку вона була одягнута, проте, згідно пояснень ОСОБА_9 викрадений товар вилучали з кишень куртки ОСОБА_6 , а згідно пояснень свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , охоронці їм повідомили, що ОСОБА_6 затримали з пакетом з продуктами, який перебував на столі в кімнаті охорони - що самі по собі є суперечливими.
Слідчий експеримент про можливість сховати вказані продукти під куртку або ж до її кишень щоб не було очевидним для касира чи інших покупців, що перебували біля каси в черзі разом з ОСОБА_6 деякий час - органом досудового розслідування не проводився.
Прийняв суд першої інстанції до уваги і послідовні показання ОСОБА_6 протягом часу з її затримання до прийняття рішення судом щодо залишення продуктів харчування у торговельному залі, оскільки вона передумала їх купувати.
При цьому, ОСОБА_6 вказувала, що продукти харчування - рибу та коньяк вона першочергово помістила до своєї сумки, а ковбасу взяла в руки, коли йшла за пивом, а по дорозі, передумавши, виклала вказаний товар в торговельному залі та взяла тільки пиво, за яке і розрахувалася на касі.
Наданий у розпорядження суду першої інстанції протокол огляду місця події від 31.12.2015, ні сам по собі, ні в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не доводить, оскільки у ньому зафіксовано лише факт вилучення продуктів харчування зі столу у приміщенні охорони супермаркету Варус, розташованого в ТЦ Квадрат, за адресою: м. Київ, бул. Перова, буд. 36.
Суд першої інстанції переглядом відеозапису з камер відео-спостереження супермаркету Варус, який було здійснено 31.12.2015, встановив монтаж вказаного відеозапису шляхом вирізання його частин.
А саме, на частинах запису, що міститься в матеріалах провадження, зафіксовано лише факт того, як ОСОБА_6 бере з полиць супермаркету Варус пляшку коньяку Шабо, шматок риби в упаковці, ковбасу та стоїть на касі з пляшкою пива.
Однак, на відеозапису відсутнє зображення того, як ОСОБА_6 ховає, за твердженнями охоронців, вказані продукти до свого одягу.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.03.2016 задоволено клопотання сторони захисту та надано підозрюваній та її захиснику доступ до запису з камер остереження, розташованих в магазині Варус, що знаходиться в ТЦ Квадрат по бул. Перова, буд. 36, в м. Києві, в період часу з 20.00 до 21.00 год. 31.12.2015, з можливістю їх копіювання.
На виконання вказаної ухвали слідчого судді, начальником служби безпеки супермаркету Варус надано відповідь про те, що архів зберігається 14 днів, у зв`язку з чим надати таку інформацію - неможливо.
Чому не був наданий одразу ж відеозапис, що стосується обставин події крадіжки, як то способу приховування викраденого майна - з матеріалів провадження не вбачається.
Нормою ч. 3 ст. 23 КПК України задекларовано, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Як видно з матеріалів провадження, заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_10 викликався в судові засідання, призначені на 24.04.2017, 24.05.2017, 14.06.2017, 28.08.2017, 22.09.2017, 16.11.2017, 26.11.2017, 27.02.2018, 30.03.2018, 06.04.2018, 24.05.2018, 22.06.2018, 04.07.2018, однак до суду на виклики він не з`явився, у зв`язку з чим до нього двічі застосовувався примусовий привід, який виконано не було.
Ухвалою суду першої інстанції від 22.09.2017 Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві доручалося вжити слідчих (розшукових) дій для встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_10 та забезпечити його явку в судове засідання, що також не виконано.
Не знайшли свого виконання і ухвали суду від 24.05.2018 та 22.06.2018 щодо допиту свідка ОСОБА_10 в режимі відеоконференції з Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, оскільки свідок до суду не з?явився.
А тому, суд першої інстанції, на виконання вимог ч. 1 ст. 21 КПК України, які кожному гарантують право на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки незалежним та неупередженим судом, та на виконання приписів щодо дотримання розумних строків судового розгляду, у відповідності з ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, і відмовив прокурору в судовому засіданні 04.07.2018 у відкладенні розгляду провадження для виклику в судове засідання свідка ОСОБА_10 , оскільки прокурор у провадженні не забезпечив явку свідка в судові засідання протягом 24.05.2017 - 04.07.2018, у тому числі на виконання ухвал суду першої інстанції.
За наведеним, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд допустив неповноту судового розгляду у зв?язку з не викликом та допитом в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 - є необґрунтованими.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги прокурора щодо неналежного виклику в судове засідання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 саме на 04.07.2018, оскільки представник потерпілого ОСОБА_12 в чергове повідомлявся про дату, час та місце розгляду провадження - на 16.00 год. 04.07.2018 судовою повісткою (а.п. 189 т. 2), а ОСОБА_18 - повісткою про виклик до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для дачі показань в режимі відеоконференції (а.п. 191 т. 2) на підставі ухвали суду від 22.06.2018 (а.п. 185-186 т. 2).
У який ще передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб, на переконання прокурора, суд першої інстанції повинен був вжити заходів для забезпечення явки свідка ОСОБА_19 в судове засідання - з апеляційної скарги прокурора не видно.
Не послався на такі способи//дії суду першої інстанції і прокурор в суді апеляційної інстанції.
При цьому необхідно зауважити, що ОСОБА_12 , відповідно до обвинувального акта - є представником потерпілого ТОВ Омега (а.п. 4 т. 1), який на виклики до суду першої інстанції в даному провадженні з?явився в судове засідання під головуванням судді ОСОБА_20 тільки 25.10.2016, надавши свої пояснення (а.п. 128-129, 132-136 т. 1), але в заявах від 02.12.2016 та 07.02.2017 просив проводити судове засідання без його участі (а.п. 156, 196 т. 1).
На виклики в судове засідання під головуванням судді ОСОБА_21 представник потерпілого ОСОБА_12 не з?явився жодного разу, не дивлячись на повідомлення суду (а.п. 12, 17, 24, 30, 58, 69, 99, 117, 135, 174, 189 т. 2).
Не з?явився представник потерпілого ТОВ Омега ОСОБА_12 і до суду апеляційної інстанції, який повідомляв його про судові засідання протягом 10.09.2018-06.06.2019.
Отже, аналіз наданих у розпорядження суду першої інстанції стороною обвинувачення доказів, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, і слугував підставою для висновку суду першої інстанції про те, що вони жодним чином прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів в судовому засіданні в межах пред`явленого обвинувачення на підставі обвинувального акта.
Водночас, під час судового провадження були дотримані принципи змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з дотриманням принципу диспозитивності, а тому суд першої інстанції, діючи виключно у межах своїх повноважень та компетенції, і вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи при цьому об`єктивність та неупередженість та створивши при цьому необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.
За наведеним в сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції і дійшов ґрунтовного висновку, що жоден з доказів, наданих прокурорами у провадженні, не доводить вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, поза розумним сумнівом, у зв?язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, і ухвалив у даному кримінальному провадженні виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів.
Долю речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Обставин, які б слугували підставою для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, як про це поставив питання прокурор в апеляційній скарзі - не вбачається.
За наведеним, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та її за цим законом виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3