провадження №: 1-кс/752/2478/19
У Х В А Л А
про арешт майна
25.03.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання cтаршого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000827, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України, про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного 28.02.2019, а саме: паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 10.02.2015 на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нерюгрі Російська Федерація».
Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, з метою уникнення спілкування, переслідування та затримання його правоохоронними органами України та Російської Федерації, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, у грудні 2014 року вчинив усі дії, спрямовані та отримання громадянства України, використовуючи при цьому завідомо підроблені документи.
Слідчий зазначав, що згідно даних Укрбюро Інтерполу України та Федеральної служби Російської Федерації по контролю за обігом наркотиків встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК Російської Федерації (кримінальна справа № 4708713 від 06.10.2014), вид розшуку- федеральний.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.12.2014 року, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, ОСОБА_8 , звернувся до Голосіївського територіального відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська,15, із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України»), вказавши в заяві завідомо неправдиві відомості які являлись підставою для набуття громадянства України, а саме: народження на території України його діда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із наданням відповідних завідомо підроблених документів, а саме: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 136 Сімейного кодексу України № 21 від 05.12.2014 року, наданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, згідно якого проведено реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Україна, м.Київ, номер актового запису у Реєстрі: 04.05.2011 р. за № 2.
В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві витяг № 21 від 05.12.2014 з реєстру на ім`я за вих. № 1374/16.10-09 від 06.07.2017 встановлено, що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві витяг № 21 від 05.12.2014 року з реєстру на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавався.
На підставі наданих ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 завідомо підроблених документів, 29.12.2014 року Головним управлінням Державної міграційної служби в місті Києві прийнято рішення про набуття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянства України за територіальним походженням, відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Таким чином, внаслідок умисних дій, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, шляхом надання завідомо підроблених документів, які посвідчували країну народження його діда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві в України, а також укриття суттєвого факту вчинення на території іншої держави діяння, яке визнане законодавством України тяжким чи особливо тяжким злочином), за наявності якого особа, відповідно ст. 9 Закону України «Про громадянство України» не може набути громадянство, 29.12.2014 року отримав громадянство України і в подальшому незаконно оформив паспорт громадянина України.
Крім того, в грудні 2014 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набувши громадянство України на підставі завідомо підроблених документів, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на уникнення спілкування , переслідування та затримання його правоохоронними органами України та Російської Федерації, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, вчинив усі дії, спрямовані на зміну прізвища шляхом реєстрації фіктивного шлюбу із використанням завідомо підроблених документів.
Так, у не встановлений слідством час та місце, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою невстановлених слідством осіб познайомився із ОСОБА_10 (яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 . Остання, діючи за попередньою змовою з невстановленою групою осіб , які являлись посередниками у незаконній легалізації осіб на території України, та які укладають фіктивні шлюби із іноземними громадянами, що оголошені в розшук правоохоронними органами інших держав, в тому числі Російської Федерації за вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів з метою «передавання» свого прізвища вказаним особам і таким чином прикриття незаконної легалізації а унеможливлення подальшої ідентифікації вищевказаних іноземних громадян.
Так, у не встановлений слідством час та місце, ОСОБА_6 за допомогою невстановлених слідством осіб познайомився із ОСОБА_10 (яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, в лютому 2015 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 (в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 »), звернувся до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, розташованого за адресою : м. Київ, проспект Оболонський, 28-В із заявою про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_10 . За заявою ОСОБА_10 , було скорочено місячний термін для реєстрації шлюбу у зв`язку із начебто «вагітністю» ОСОБА_10 .
Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 (в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 ») вказали завідомо неправдиві відомості із наданням відповідних завідомо підроблених документів, які являлись підставою для скорочення терміну реєстрації в установленому порядку шлюбу, а саме: довідку про вагітність № 1707/01-15 від 21.01.2015, видану на ім`я ОСОБА_10 «Клінічною лікарнею нафтопереробної промисловості України» про те, що ОСОБА_10 про те, що остання знаходиться під наглядом жіночої консультації з 18 грудня 2014 року у зв`язку із вагітністю строком 18 тижнів.
В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що довідка про вагітність № 1707/01-15 від 21.01.2015 на ім`я ОСОБА_10 державним закладом «Всеукраїнський медико-реабілітаційний кардіохірургічний центр Міністерства охорони здоров`я України» не видавалась. ОСОБА_12 в даній установі на посаді лікаря ніколи не працювала.
Таким чином, внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 (в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 ») шляхом надання завідомо підробленого документу, який посвідчував начебто «вагітність» ОСОБА_10 (в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_11 »), із скороченням терміну розгляду заяви про реєстрацію шлюбу, 27.01.2015 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав прізвище « ОСОБА_13 » і в подальшому, 17.02.2015 року отримав паспорт громадянина України на ім`я « ОСОБА_5 » серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві.
В подальшому Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 отримав прізвище « ОСОБА_13 ».
Вказані дії в своїй сукупності в подальшому унеможливили ідентифікацію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України та за її межами.
В подальшому, ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України.
04.02.2019 слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_14 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
28.02.2019 підозрюваний ОСОБА_5 добровільно з`явився до Слідчого управління ГУНП ум. Києві і останній був затриманий в порядку ст.. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання з метою приводу.
В ході особистого обшуку останнього, було виявлено та вилучено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 10.02.2015 на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нерюгрі Російська Федерація».
Слідчий переконаний, що вилучений під особистого обшуку паспорт громадянина України відповідає критеріям ч.7 ст. 236 та ч. 2 ст. 167 КПК України, може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні підстави вважати, що він набутий протиправним шляхом, а саме внаслідок вчинення злочинів, передбачених ч.3.ч.4 ст. 358 КК України.
З огляду на зазначене, на думку слідчого, незастосування арешту може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, слідчий просив про задоволення клопотання.
В судове засідання слідчий не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.
Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності слідчого та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважити, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
У випадку, передбаченому п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Із клопотання та доданих до нього документів не вбачається, що вилучений в ході проведення обшуку паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 10.02.2015 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим не доведено, що вилучений паспорт, є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000827, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2017 року, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчим не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання cтаршого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна - відмовити.
Повернути майно власнику, яке вилучено 28.02.2019 в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_14 , а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 10.02.2015 на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нерюгрі Російська Федерація».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1