Справа №591/353/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована- ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/367/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/353/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 щодо відмови в накладенні арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль Toyota Camry д. н. з. НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів шляхом обмеження права власника ОСОБА_10 користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем, оскільки він є знаряддям вчинення злочину та зберіг на собі сліди злочину, а судом не дана належна оцінка матеріалам, доданим до клопотання, а також доводам слідчого про те, що призначено експертизу лакофарбового покриття автомобіля та виявленої на місці злочину ручки і в разі необхідності слідство буде позбавлене можливості надати експерту для огляду автомобіль.

14.08.2019 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором відділу прокуратури Сумської області, звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа за попередньою змовою з метою незаконного збагачення шляхом викрадення та вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 24.12.2018 о 12:39 біля буд № 11 про вул. Богуна в м. Суми, застосовуючи фізичну силу затягнули потерпілого ОСОБА_13 на заднє сидіння т/з Toyota Camry д. н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та знаходиться у користуванні ОСОБА_14 , одягли на нього кайданки, вивезли до лісосмуги біля буд. 10 по вул. І. Сірка в м. Сумах, здійснивши його викрадення, та під надуманим приводом висловили незаконну вимогу передати грошові кошти в сумі 20000 доларів США та у подальшому 50000 грн щомісячно, погрожуючи вбивством у разі відмови передати гроші. Син потерпілого ОСОБА_15 здійснив спробу звільнити батька, внаслідок чого ОСОБА_13 відвезли до лісосмуги по вул. Фізкультурній в м. Сумах, де його залишили та змінили номерні знаки і втекли з місця скоєння злочину. 08.05.2019 проведено обшук автомобіля, в ході якого його вилучено, а ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 15.05.2019 накладено арешт строком на 2 місяці. Ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 09.08.2019 зобов`язано слідчого повернути автомобіль ОСОБА_10

24.12.2018 до ЄРДР за № 0004552 внесені відомості про злочини, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.189 КК.

Зважаючи на те, що відносно автомобіля існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що він є доказом злочину, тому з метою забезпечення його збереження слідчий просив накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, оскільки не доведено, що мета та потреби досудового розслідування виправдовують втручання в приватне життя ОСОБА_10 та обмеження конституційно гарантованих прав та свобод людини і громадянина, а також орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення слідчих дій з автомобілем.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу про арешт майна, доводи захисника ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Розглянувши клопотання слідчого та відмовивши в його задоволенні, слідчий суддя, на думку колегії суддів, дійшла цілком правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зазначені висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в повній мірі дотрималася вимог ст. 170-173 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування за фактом того, що 24.12.2018 двоє невідомих примусово посадили потерпілого ОСОБА_13 до автомобіля Toyota Camry, відкрито заволоділи його майном, та погрожуючи фізичною розправою вимагали грошові кошти. Відомості внесені до ЄРДР за № 0004552 від 24.12.2018 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 189 КК. Автомобіль Toyota Camry д. н. з. НОМЕР_1 вилучений під час обшуку 08.05.2019, а ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 15.05.2019 накладений арешт строком на 2 місяці. Ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 09.08.2019 зобов`язано повернути ОСОБА_10 вказаний автомобіль.

Після понад тримісячного строку знаходження т/з у розпорядженні СУ ГУНП в Сумській області слідчий звернувся до суду із повторним клопотанням про арешт майна. При цьому клопотання не містить будь-якої інформації щодо необхідності проведення слідчий дій з цим майном, а власнику майна ОСОБА_10 не пред`явлено жодних обвинувачень (не оголошено підозри) у кримінальному провадженні.

Колегія суддів приходить до висновку, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили як про наявність правової підстави для арешту майна, так і про існування сукупності підстав вважати, що обмеження права володіння цим майном ОСОБА_10 є пропорційним цілям досудового розслідування.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча формально КПК і дає підстави для втручання у право володіння майном, однак відсутні достатні підстави для такого втручання у спосіб, що суттєво обмежує права власника цього майна, а тому таке втручання не може бути виправданим, так як воно хоча і здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», але за відсутності об`єктивної необхідності в цьому, оскільки під час тривалого знаходження автомобіля в розпорядженні органу досудового розслідування була можливість провести усі необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем.

У випадку накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого, втручання у право власності буде здійснене без дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами власника майна, який так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Оцінюючи пропорційність, враховуючи відсутність інформації про необхідність утримувати автомобіль тривалий час, зважаючи, що накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого унеможливить використання т/з власником, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт її майна, цілком можливо, а пропоновані слідчим обмеження стосовно майна є занадто надмірними і більшими, ніж це необхідно для реалізації поставленої мети.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для її скасування, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.08.2019 щодо відмови в накладенні арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4