Справа №639/3067/17
Провадження №1-кп/639/60/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 листопада 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000827 від 25.04.2017 року, у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.12.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 17.03.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 01.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 2016 році з Дергачівській ВК №109 за відбуттям строку покарання,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Хмельницького, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 22 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2017 р. приблизно о 17 год. 45 хв., ОСОБА_11 разом зі своїм знайомим, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу домоволодіння № 32 по вул. І. Мінайленка м. Харкова, помітили на території двору металеву плиту.

Саме в той час ОСОБА_11 вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 щодо таємного викрадення металевої плити з проникненням на територію вказаного домоволодіння, огороджену парканом, яке належить раніше їм не знайомій ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи відповідно до розподілених між ним та ОСОБА_13 функцій, спочатку переліз через паркан, яким огороджена територія домоволодіння. У свою чергу ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинним умисел, діючи узгоджено з ОСОБА_8 , залишився на сторожі біля паркану, щоб в разі виниклої необхідності попередити останнього про можливу появу сторонніх осіб, які б могли завадити вчинити їм злочин, або затримати їх на гарячому. Надалі ОСОБА_8 , перебуваючи на території приватного домоволодіння, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, заволодів вищевказаним предметом та передав його під парканом своєму ОСОБА_14 . У свою чергу ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, прийняв металеву плиту під парканом та допоміг її втягнути.

Таким чином. ОСОБА_11 у групі з ОСОБА_15 виконали всі дії, які вважали за необхідне, для за володіння чужим майном, поєднане з проникненням на огороджену парканом територію домоволодіння, яку слід вважати сховищем. Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті вчиненої крадіжки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 245 гривень 04 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 21759 від 20.02.2018 р.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому злочині за ч.3 ст.185 КК України визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялися, повністю підтвердили фактичні обставини вчинення злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.
Показання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Враховуючи повне визнання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_11 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_12 подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особи обвинувачених, а також стосовно судових витрат та речових доказів.
На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачені ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , є щире каяття.

Згідно статті 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань чи інвалідності не має, неодружений, працевлаштований не офіційно, має постійне місце проживання, раніше судимий.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК України є умисним тяжким злочином, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України.

При цьому, враховуючи щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 та його відношення до скоєного злочину, вивчивши відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, неофіційно працює, той факт, що по справі відсутні обтяжуючі покарання обставини, потерпілій стороні повернуто викрадене майно, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань чи інвалідності не має, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неофіційно працює водієм, має постійне місце проживання, до вчинення інкримінованого злочину не судимий, проте засуджений 22 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (злочинний епізод вчинений 28.04.2015 р.), вирок суду набрав законної сили 01.10.2019 р., але в частині відбування покарання ОСОБА_11 до виконання не приведений

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєних злочинів, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України, яке є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_11 призначається шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком більш суворим за вироком суду від 22.10.2018 р. (основним та додатковим покаранням).

До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2018 р. та на даний час ОСОБА_11 підлягає реальному відбуванню покарання по іншій справі.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених по справі у дольовому порядку.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили продовжити дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання.

ОСОБА_11 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2018 р., остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в дольовому порядку процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню експертизи на суму 770 грн. - по 385 грн. (триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) з кожного з них, перерахувавши їх на користь держави (к/п а.с.29, с/с. а.с. 93).

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: металеву плиту вважати повернутою потерпілій ОСОБА_12 , як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не був присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1