ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5204/19
Провадження № 1-кс/362/1829/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові скаргу ОСОБА_3 на рішення (постанову) слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 27.07.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000331,
в с т а н о в и в:
04.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 27.07.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000331 від 10.05.2019 року, оскільки вважає, що зміст винесеної постанови не відповідає чинному законодавству України.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву із прохання слухати справу без його участі, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, однак згідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність такої особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000331 від 10.05.2019 року, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф 1 ст.ст. 303-308 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено в тому числі рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження № 0000331, слідчим відділом СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000331 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України (а.с.1).

Постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 27.07.2019 року закрито кримінальне провадження №0000331 від 10.05.2019 року у зв`язку з відсутністю в їх діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України (а.с. 20).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу
Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Тривалість та неефективність досудового розслідування по кримінальним провадженням вже багаторазово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України та у більшості випадків судом констатовано порушення статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мащенко проти України" від 11.06.2015 р. встановлено, що розслідування кримінальної справи протягом тривалого часу, яке є неефективним, поверхневим у зв`язку з недостатністю вжитих слідчим заходів, труднощами заявника в отриманні інформації про хід розслідування та участі у прийнятті процесуальних рішень, є порушенням ст. 2 Конвенції та на державу покладено обов`язок сплатити грошові компенсації.

Як вбачається із змісту постанови, слідчий приймаючи рішення про закриття кримінального провадження № 0000331 посилається на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено в діях Гребінківської селищної голови ОСОБА_5 складу злочину, передбач еного ч.1 ст.364-1 КК України, проте у в постанові слідчого не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, зокрема слідчим не були перевірені обставини, про які зазначає заявник у своїй скарзі та не допитано ОСОБА_5 .

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього після дослідження і оцінки слідчим показань, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. В постанові слідчого не зазначено, які слідчі (розшукові) заходи були здійснені слідчим для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, які докази були ним досліджені в ході досудового розслідування, на підставі яких він прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження слідчий у свою чергу не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження № 00000331 від 10.05.2019 року за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 на рішення (постанову) слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 27.07.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000331 - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.07.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000331 від 10.05.2019 року скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000331 від 10.05.2019 року повернути до СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6