Номер провадження:1-кп/521/739/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року колегія суддів Малиновського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 від 18.11.2015 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинувачуваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 191 КК України,

клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого,

та клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відносно обвинуваченого ОСОБА_5
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду на розгляді колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинувачуваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 191 КК України.

06 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не було завершено.

Судом відповідно до вимог ст.331 КПК України на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк перебування його під вартою закінчується.

Крім того, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи клопотання захисник, зазначає, що ризики які були враховані при застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, значно зменшились, також вказує, що обвинувачений не отримує необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до нього запобіжного заходу, так як лікарі в СІЗО відсутні, крім того вказує, що обвинувачення є необґрунтованим, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не надано безперечних доказів скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 191 КК України, а також наявність передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, які були враховані судом при обрані запобіжного заходу та на теперішній час продовжують існувати. Разом з цим, прокурор вказує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, передбаченого ст. 176 КПК України, не забезпечить дієвості цього кримінального провадження та буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, що будуть перешкоджати вирішенню таких завдань кримінального провадження як забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, з тим щоб обвинувачений, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та просили задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, колегія судів приймає до уваги те що він обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 191 КК України, які є злочинами середньої тяжкості та особливо тяжким злочином відповідно, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вони поєднані зі спричиненням матеріальної шкоди в особливо великих розмірах та організації незаконного позбавлення волі осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї. Матеріальна шкода є суттєвою для потерпілих, про що свідчить заявлений цивільних позовів. Встановлений стороною обвинувачення розмір матеріальних збитків від кримінальних правопорушень становить 980756 грн.
Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого останній обвинувачується, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що по вказаному кримінальному провадженню ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2016 року до ОСОБА_5 , був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, який ОСОБА_5 порушив, та став умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, та пізніше він був знайдений і взятий під варту.
Крім того, у справі не допитані свідки, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується в організації незаконного позбавлення волі осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що знаходячись на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень, що може призвести до спотворення істини в судовому процесі.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.
Даних про такий стан здоров`я особи, що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, а посилання захисника на наявність у обвинуваченого ряду захворювань належним чином медичною документацією не підтверджені.

Однак, суд враховує відомості вказані захисником в своєму клопотанні про те що ОСОБА_5 страждає рядом захворювань, а у СІЗО відсутні лікарі, тобто на думку захисника немає можливості надати відповідну медичну допомогу у місцях позбавлення волі. При цьому, вказані твердження суд вважає безпідставними, оскільки медичну частину виведено зі штату ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку з тим, що в рамках реформування системи охорони здоров`я ДКВС України наказом Міністра юстиції України від 02.11.2017 року №3394/5 утворено ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України», таким чином обвинувачений не позбавлений можливості отримувати необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до нього запобіжного заходу.
Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виправдовують продовження дії застосованого запобіжного заходу щодо нього.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів приходить до висновку, що тривале тримання під вартою зазначеного обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v. Switzerland judgement» of 26 January 1993, Series A no.254-A, p.15, §30).

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, відносно ОСОБА_5 , колегія суддів відповідно до ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи розмір шкоди у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 та його процесуальної поведінки на стадії досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому застави, розмір якої перевищує трьохсот розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, але зважаючи на стадію судового розгляду, та неспроможність обвинуваченого внести визначену заставу, вважає можливим зменшити її розмір, до 700 (семисот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме така сума здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених п.п. 1, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 392 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , - відмовити.
Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 52 дня, з урахуванням попередньої ухвали суду тобто до 24 червня 2019 року, включно.

Зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, до 700 (семисот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1344700 (один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот) гривень (700 X 1921 = 1344700).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3