Справа №577/2867/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/280/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/2867/19 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 щодо відмови у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити скаргу на новий судовий розгляд, оскільки протягом тривалого часу він не допитаний слідчим, раніше він не відмовлявся від допиту в якості свідка, а просив залучити адвоката, а слідчий суддя не витребував матеріали кримінального провадження, а тому не міг об`єктивно розглянути його скаргу.

24.06.2019 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшла скарга потерпілого ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого і прокурора в недотриманні розумних строків розслідування кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК, в якій він просив витребувати матеріали кримінального провадження, призначити йому адвоката та визнати бездіяльність слідчого і прокурора в недотриманні розумних строків.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 відмовлено у відкритті провадження за вказаною вище скаргою. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції вмотивував тим, що скарга не містить даних про те, які слідчі дії не вчиненні слідчим у визначений законом строк, а КПК не передбачено оскарження абстрактної бездіяльності.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга на бездіяльність слідчого та прокурора не містить даних щодо невиконання ними обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований КПК.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та належним чином невмотивованими.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні може бути оскаржена, крім іншого, бездіяльність слідчого, яка полягає, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, потерпілим.

При вирішенні питання щодо змісту та форми кримінального провадження в частині можливості (чи неможливості) особи оскаржити дії прокурора та слідчого, необхідно керуватися насамперед основними засадами судочинства, передбаченими у ст. 129 Конституції України, у розділі І ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та безпосередньо у ст. 7 КПК, у тому числі і принципами верховенства права та законності, згідно яких у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ч. 6 ст. 9 КПК), а саме кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що у свою чергу застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (п. 1 ч. 1 ст. 7 і ст. 8 КПК).

З огляду на викладене, враховуючи усталену судову практику ЄСПЛ, яка визнає пріоритет прав людини і громадянина над правами держави, колегія суддів вважає, що право потерпілого на участь у кримінальному провадженні (знайомитися з матеріалами провадження, заявляти клопотання, оскаржувати дії слідчого тощо) не залежить від дотримання процесуальної форми подання відповідних заяв, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів потерпілого.

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02) констатував, що «засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

В іншому своєму рішенні від 13.05.1980 у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italie) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних». Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (див. п. 33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції (Dulaurans v. France), заява № 34553/97); п. 32 і 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії», заява № 7464/01).

Повертаючись до обставин кримінального провадження, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки згідно ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків. Зміст цього поняття розкритий у ст. 28 КПК, згідно якої під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, якими вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Крім того, у ст. 28 КПК викладені критерії для визначення розумності строків кримінального провадження та право потерпілого, інтереси якого обмежуються під час досудового розслідування, на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Як вбачається зі скарги потерпілого та його апеляційної скарги, у кримінальному провадженні № 0000211 протягом тривалого часу не проводилось жодних слідчих дій та навіть не допитано його як потерпілого. Вказані скарги потерпілого, який перебуває в місцях позбавлення волі, також містять клопотання про призначення захисника.

Зважаючи, що вимога потерпілого стосується недотримання розумних строків досудового розслідування, а згідно ст. 39 КПК досудове розслідування організовує керівник органу досудового розслідування, ОСОБА_8 не є фахівцем у галузі права, то слідчий суддя, не надавши останньому можливості надати усні пояснення з приводу його скарги, брати особисту участь у її розгляді і користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило йому увалити законне і обґрунтоване рішення.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що «розслідування повинно бути ефективним у тому розумінні, що воно має бути здатне привести до встановлення і покарання відповідальних осіб, а прогалини у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальних осіб, чи то прямих виконавців, чи то тих, хто замовив або організував злочин, створюють ризик недодержання такого стандарту» (п. 176 рішення від 08.11.2005 у справі «Гонгадзе проти України» (Gongadze v. Ukraine), заява № 34056/02). При цьому ст.13 Конвенції вказує, що «кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Таким ефективним засобом юридичного захисту в національному органі, про який йдеться мова у Конвенції, і є на переконання колегії суддів можливість оскарження бездіяльності слідчого щодо здійснення досудового розслідування у розумні строки, внаслідок чого у повному обсязі будуть дотримані одні із основних принципів судочинства верховенство права, законність та доступ до правосуддя.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є цілком обґрунтованими, вмотивованими і такими, що підлягають задоволенню, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції кримінального провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідчого і прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4