Провадження № 1-кс/344/8221/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду 27.08.2019 року надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 27.03.2019р. про закриття кримінального провадження №120 1987 від 19.05.2016р.

В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, цілком формально з`ясовано природу правовідносин, а тому досудове розслідування проведено неповно, без проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій, відтак скаржник вважає, що винесена слідчим постанова підлягає скасуванню. Оскільки відповідь органу досудового розслідування отримав лише 14.08.2019р. то вважає, що не пропустив строк на оскарження. Як вбачається з поштового відправлення скарга на постанову була направлена 21.08.2019р., а відтак слідчий суддя погоджується з тим, що строки на оскарження не пропущені.

Скаржник клопотав про проведення розгляду скарги в режимі відеоконференції, дане клопотання було слідчим суддею задоволено, однак враховуючи, що в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області є обмежена кількість залів судових засідань, облаштованих для відеоконференцій, в яких розглядається велика кількість кримінальних та цивільних справ, призначених на конкретні дати та час в режимі відеоконференції, то технічна можливість забезпечити проведення такого судового засідання в даній справі була реалізована 13.09.2019 року.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий, постанова якого оскаржується в судове засідання будучи повідомленим не з`явився, однак положення ч.3 ст. 306 КПК України передбачають, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №120 1987 від 19.05.2016р. вважаю наступне.

Старшим слідчим слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 21.03.2019р. винесено постанову про закриття кримінального провадження №120 1987, відомості про яке 19.05.2016р.. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 365-3 та ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснювалось за заявою ОСОБА_3 .

Статтею 60 КПК України передбачено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Також зазначеною статтею регламентовано права заявника, а саме :1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

А п.3 ч.1 ст. 303 КПК України також наділяє заявника, потерпілого правом на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в даному провадженні набув статусу потерпілого.

Слідчим суддею встановлено, що 05.10.2018 року слідчим було закрито вказане вище провадження, а ухвалою слідчого судді від 05.11.2018 року зазначену постанову скасовано. Після скасування постанови про закриття кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді 05.11.2018 року і до моменту закриття кримінального провадження 27.03.2019 року органом досудового розслідування проводились слідчі та процесуальні дії (а.к/п. 140 т.6 а.к/п. 127 т.7), зокрема допит потерпілого, допит свідка, вирішення клопотань потерпілого про проведення процесуальних дій тощо.

В той же час чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В своїх посиланнях скаржник зазначає, що органом досудового розслідування формально з`ясовано природу правовідносин і безпідставно закрито кримінальне провадження, оскільки на думку скаржника слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій, також скаржник не погоджується з висновками експертизи, що була проведена у кримінальному провадженні.

В той же час слідчий суддя вказує, що дані покликання скаржника містять суто формальні покликання в обґрунтування вимог скарги і не підтверджуються фактичними даними.

У скарзі не вказано причин, обставин, і не наведено підстав як і не представлено доказів (речей чи документів) на підтвердження таких покликань скарги, які б підтвердили посилання скаржника, а твердження заявника є єдиними посиланнями скаржника на незаконність постанови про закриття кримінального провадження. На думку слідчого судді такі твердження заявника є суб`єктивним вираженням незгоди з постановленим процесуальним рішенням, які не містять реальних фактів, які б дали змогу слідчому судді дійти висновку про наявні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя під час розгляду по суті вказаної скарги вважає, що досудовим розслідуванням проведено повний та вичерпний перелік слідчих дій, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а за результатами проведеного досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 365-3 та ч. 1 ст. 358 КК України України.

Враховуючи все наведене вище, застосовуючи принцип змагальності та стандарти «розумного сумніву», вважаю посилання скаржника на формальність з`ясування природи правовідносин не доведеними, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Слідчий суддя, зважає на те, що об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення слідчий чи прокурор визначають на власний розсуд, і вказує, що з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, а встановленим під час досудового розслідування обставинам - дана відповідна правова оцінка, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Так як під час досудового розслідування органом досудового розслідування не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчим було прийнято вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження з дотриманням вимог КПК України, а тому враховуючи все вище перелічене у сукупності вважаю, що сама по собі незгода із постановленим процесуальним рішенням слідчого не є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.03.2019 року про закриття кримінального провадження №120 1987 від 19.05.2016р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1