Справа № 761/7461/19
Провадження № 1-кп/761/1699/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000029 від 09 січня 2019 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, перебуває в цивільному шлюбі, має двох неповнолітніх дітей, 2003, 2011 років народження,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,судимого вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати почади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій на строк 3 роки та штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.3 ст.358 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 20 лютого 2019 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 ,якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.5 ст.27,ч.3 ст.15,ч.4 ст.190,ч.2 ст.27,ч.3 ст.358 КК України,з угодою про визнання винуватості,укладеною 19 лютого 2019 року між прокурором четвертого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень,підслідних Державному бюро розслідувань,яке здійснюється слідчими Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та інших органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень,підслідних Державному бюро розслідувань,нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_9 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості,укладену 19 лютого 2019 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 ,вважаючи,що при укладені угоди були дотримані вимоги КПК та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 ,захисник ОСОБА_9 ,представники потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили затвердити зазначену угоду про визнання винуватості,укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу .
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно пункту 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ст.91 КПК України регламентовано,що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення :час,місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення,форма вини,мотив і мета вчинення кримінального правопорушення ;вид і розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини,які мають значення для кримінального правопорушення.
Таким чином,на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п.13 ч.1 ст.3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта має містити формулювання вчиненого особою діяння,передбаченого КК України,із зазначенням місця,часу,способу вчинення,наслідків кримінального правопорушення,форми вини і мотивів його вчинення, зокрема.
Про те,що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення,висунутого проти нього,вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованою Україною.
В той же час відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд,позбавляє права обвинуваченого знати,в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами,а також позбавляє суд,відповідно до приписів ч.1 ст.348 КПК України,роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення,що є обов`язком суду.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує,що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відому особи конкретним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення,оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати,що приховано за зовнішньою стороною справи,та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті,оскільки згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого,прокурора та,в установлених цим кодексом випадках,- на потерпілого,а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту (ч.1 ст.337 КПК України).
Всупереч викладеному,обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів,передбачених ч.5 ст.27,ч.3 ст.15,ч.4 ст.190 КК України - у пособництві до незакінчених замахів на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство),вчинених за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах,не доведених до кінця з причин,що не залежали від їх волі,а саме : в період часу з 10 лютого 2016 року по 16 травня 2016 року ,точної дати не встановлено,квартири померлої ОСОБА_11 ,що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ,вартістю 1112556 гривень,а також у липні 2016 року,точної дати не встановлено,квартири померлого ОСОБА_12 ,що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 ,вартістю 826336 грн. ; за ч.2 ст.27,ч.3 ст.358 КК України - у складанні та видачі завідомо підробленого офіційного документа,який посвідчує певний факт,що має юридичне значення та надає певні права,з метою його використання ,вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень,передбачених ч.5 ст.27,ч.3 ст.15,ч.4 ст.190 КК України та формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відсутнє зазначення місця вчинення особами,матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,конкретних дій які утворюють склад злочину-незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відсутність в обвинувальному вищевказаних відомостей щодо місця вчинення злочину,унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і безперечно порушує право обвинуваченого на захист. Вказані недоліки позбавляють обвинуваченому знати у чому його обвинувачують,а суду роз`яснити йому це та вирішити справу в межах обвинувачення. Крім того,вказані недоліки позбавляють суд визначитися з територіальною підсудністю вказаного кримінального провадження саме за Шевченківським районним судом м.Києва,оскільки квартира АДРЕСА_4 ,пособництво до незакінченого замаху на заволодіння якої шляхом обману інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 розташована поза межами Шевченківського району м.Києва.

Порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті перешкоджають повному,всебічному,об`єктивному розгляду кримінального провадження,перешкоджає суду затвердити угоду про визнання винуватості.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку ,що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.314,376 КПК України, суд
УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 09 січня 2019 року,за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - повернути прокурору Генеральної прокуратури України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3