Номер провадження: 11-кп/813/67/19
Номер справи місцевого суду: 521/9131/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 року м. Одеса

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2018 року про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Ташкентської області, Орджонікідзевського району, Узбекістан, росіянки,
особи без громадянства, з середньою технічною освітою, заміжньої, до арешту не працюючої, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

засудженої 03.03.2017 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ).
Як вбачається з ухвали, ОСОБА_7 відбуває покарання на підставі вироку Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.03.2017 року за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, частково приєднана невідбута частину покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20.10.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилається на наступні обставини:

-висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження;

-ні засудженою, ні її захисником не було надано до суду переконливих даних про те, що подальше відбування покарання засудженою у вигляді позбавлення волі є недоцільним;

-суд не врахував, що на теперішній час засуджена не працює, за час відбування покарання себе ніяк не проявила, характеризується посередньо, заохочень в установі не отримувала, були випадки порушення умов та порядку відбування покарання, у відношеннях з персоналом установи не завжди ввічлива та коректна;

-суд також проігнорував рішення комісії ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» з розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення, від 16.05.2018 року про відмову в направленні справи до суду, оскільки засуджена не довела своє виправлення.

За таких обставин прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу районного суду, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення.

На апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 засудженою ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких вона просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурор яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, з огляду на те, що засуджена не довела свого виправлення; засуджена ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін;вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і добросовісним ставленням до праці довела своє виправлення, з огляду на таке.
Засуджена ОСОБА_7 хоча і відбула більш, ніж половину строку покарання, призначеного їй вироком Великоолександрівським районним судом Херсонської області від 03.03.2017 року, однак була засуджена за вчинення умисного злочину, який нею був скоєний під час іспитового строку.
За час відбування покарання в установі ОСОБА_7 характеризується посередньо.
Також, засуджена ОСОБА_7 за період відбування покарання в ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» заохочень та стягнень не має, проте за час відбування покарання в установі двічі заслуховувалась на засіданні дисциплінарної комісії з приводу порушення санітарно-гігієнічних норм та сварка на побутовому рівні, де обмежились стосовно неї бесідою виховного характеру.
На даний час засуджена в установі не працевикористовується.
Крім того, відповідно до характеристики ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» засуджена ОСОБА_7 на заходи виховного характеру реагує задовільно, в колективі засуджених конфліктних ситуацій намагається не створювати, але проявляється імпульсивність емоційних проявів.
Разом з тим, судом першої інстанції не були враховані рішення комісії ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» з розгляду матеріалів про заміна невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України про відмову в направленні справи до суду на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженої ОСОБА_7 як такої, що не стала на шлях виправлення.
Вказані обставини у сукупності дають апеляційному суду підстави вважати, що засуджена не довела своє виправлення.
Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції не вірно зроблений висновок про те, що на даний час призначене ОСОБА_7 покарання досягло мети його призначення та призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженої.
Крім того, апеляційний суд враховує, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин провадження прийшов до висновку про можливість застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені клопотання засудженої ОСОБА_7 та залишення засудженої у місці позбавлення волі для продовження відбування покарання.
Пункт 4 ч.1 ст. 407 КПК України передбачає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має права скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженої не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2018 року, про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання та засуджена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була звільнена від відбування невідбутої частини покарання умовно-достроково, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_7 у задоволенні клопотанняпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком суду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4