22.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/1435/19
Провадження №1кп/205/660/19
Єд.унік.№205/1435/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000003 від 03 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кишинів Молдови, громадянина України, освіта середня-технічна, розлученого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 03 січня 2019 року, близько 12 години 20 хвилин, знаходився на 11-й тупиковій колії західної горловини ст.Діївка РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована по вул.Весняна 99а, в м.Дніпро, де побачив на одному з вагонів конусоподібну деталь, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день, тобто 03 січня 2019 року, близько 12 години 20 хвилин, знаходячись у зазначеному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вагону №23928955 та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, за допомогою гайкового ключа 17*19 демонтував магістральну частину повітророзподільника автогальм вантажного вагону, вартістю 4 470 грн., таким чином намагався таємно викрасти зазначене майно, яке належить структурному підрозділу «Вагонне депо Кам`янське» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежать від його волі, оскільки був зупинений співробітниками воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаних місцях та часі, намагався викрасти магістральну частину повітророзподільника автогальм вантажного вагону, вартістю 4 470 грн., однак був затриманий працівника воєнізованої охорони ПАТ «Укрзалізниця».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в дохід держави, але не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 572 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.15 ч.2-185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №19/12.1/52 від 23 січня 2019 року в розмірі 572 гривні.

Речові докази, якими було визнано:

- магістральну частину повітророзподільника, три болти з гайками та гайку залишити за належністю у СП «Вагонне депо Кам`янське» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»;

- спеціальний пакет №0022503 з металевим ріжковим ключем 17*19, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів при Дніпровському ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1