АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Львів, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за цим вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017р. призначено за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 07 листопада 2017р. приблизно о 14 год. 25 хв., знаходячись в торговому залі магазину «АШАН» по вул. Г. Хоткевича, 1-б в м. Києві, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці та сховала до кишені куртки чотири упаковки масла «Valio», загальною вартістю 519 грн. 37 коп., що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», після чого усвідомлюючи протиправність своїх дій, пройшла через касову зону, не розрахувавшись за товар, тим самим виконала всі дії, які вважала необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», на суму 519 грн. 37 коп. Однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки вона була затримана працівниками охорони магазину за межами розрахункових кас.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 виконувати самостійно.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у незастосуванні положень ст. 72 КК України при призначенні остаточного покарання, а також на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зокрема прокурор зазначає, що з урахуванням призначеного покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, попередній вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017р. підлягає окремому виконанню.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, предметом якого є продукти харчування невеликої вартості, які було вилучено у обвинуваченої та повернуто потерпілій стороні, дані про особу винної, яка раніше вчиняла злочини проти власності, однак за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина.
Також судом враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання щирого каяття у вчиненні злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченої суд першої інстанції правильно визначив їй вид і розмір покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, і обґрунтовано дійшов висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з застосуванням судом першої інстанції ч.4 ст.70 КК України та призначенням ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів, за які її засуджено оскаржуваним вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017, яким її засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при застосуванні норм права судами повинні враховуватись висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.03.2018 у вправі № 754/2749/17 провадження № 51-717км18 коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З урахуванням наведеної правової позиції Верховного суду, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судом першої інстанції положень ч.4 ст.70 КК України знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Разом з тим, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що судом першої інстанції фактично призначено ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі до реального відбування, адже суд першої інстанції обґрунтував доцільність звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст.75 КК України у мотивувальній частині вироку, а у резолютивній застосував положення ст.75 КК України після призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, що відповідає рекомендаціям ч.1 п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.

Колегія суддів не вбачає підстав для постановлення у даному випадку нового вироку, оскільки визнає, що призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.
Підстав для призначення ОСОБА_6 вказаного покарання до реального відбування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог ст.ст. 407, 408 апеляційний суд вправі вирішити питання про самостійне виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 шляхом зміни вироку, усунувши таким чином неправильне застосування судом першої інстанції положень ч.4 ст.70 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018 щодо ОСОБА_6 змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженою вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018 за ч.2 ст. 15ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017 виконувати самостійно.
В решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3