ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/1171/17
Справа № 11-кп/819/476/19 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч.1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000740 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20.03.2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заозерне Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, одруженого, працюючого працівником зернотоку ПОСП «Тепло-огарьовське», на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимого,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за яким призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч.1 п. 1, 2, ч.3 п. 2 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим.

В підтвердження викладеного зазначає, що відповідно до обвинувального акту та вироку суду події відбулися 16.08.2014 року, на підставі постанови слідчого 18.08.2014 року через певний проміжок часу 2 дні було проведено СМЕ для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_9 не могла чітко та послідовно пояснити механізм спричинення тілесних ушкоджень її чоловіку. Про те, що дійсно після нанесення удару по руці у потерпілого була кров та опухлість крім самого потерпілого та його дружини обвинуваченням не надано в суді ні яких доказів.

Таким чином, суд взяв до уваги покази саме потерпілого та зацікавленої особи дружини ОСОБА_9 , в той же час до показів свідка ОСОБА_11 та самого обвинуваченого віднісся критично. Судом не взято до уваги, що потерпілий ОСОБА_9 перебуває з сім`єю обвинуваченого в особливо неприязних відносинах.

Також зазначає, що допитаний в суді судово-медичний експерт ОСОБА_12 лише припускає, що тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 було спричинено саме о 07.30 годині 16.08.2014 року. Експерт повідомив що таке ушкодження можливо отримати від удару о тверду поверхню, тобто потерпілий сам міг травмуватися.

Тому, якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України то вважає, що покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки є суворим покаранням, оскільки обвинувачений є особою раніше не судимою, має двох неповнолітніх дітей, скоїв середньої тяжкості кримінальне правопорушення, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, має сім`ю, постійне місце проживання.

Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

У тому випадку, якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається склад кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України, просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджено за те, що він 16.08.2014 близько 07.30 год. перебуваючи на полі, яке розташоване в 3-х км. від с. Захарівка Новотроїцького району Херсонської області, під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс дерев`яною палицею один удар по зовнішній стороні лівої кисті ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я, а саме закритий косий перелом 4-ї п`ясної кістки лівої кисті без зміщення відламків, крововиливів в м`які тканини лівої кисті 9-ти саден на тильній поверхні лівої кістки.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 про час, дату та місце розгляду кримінального провадження були повідомлені належним чином. Заяв про їх обов`язкову участь в суді апеляційної інстанції та про відкладення розгляду від них не надходило.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який вважав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 такою, що не підлягає задоволенню, а в судових дебатах, залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні умисного середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 122 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , свою вину у пред`явленому обвинуваченні повністю не визнав, але і не заперечував проти того, що між ним та потерпілим ОСОБА_9 відбулася сутичка.

З показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_9 став посередині мосту, через який вони гнали корів, почав ображати ОСОБА_8 та накинувся на нього з палкою, яка була в ОСОБА_9 в лівій руці, а правою рукою ОСОБА_9 схопив палку ОСОБА_8 . Останній двома ривками намагався забрати у ОСОБА_9 власну палку, але йому не вдалося. Тоді ОСОБА_8 обома руками схопився за палку, яка була в правій руці ОСОБА_9 , та шляхом прокручування палки по кругу, забрав палку у ОСОБА_9 . На момент сутички рука в ОСОБА_9 була здорова, звідки взявся перелом він не може пояснити. Пізніше ОСОБА_8 пояснив, що оборонявся не від палиці яку потерпілий ОСОБА_9 весь час тримав на плечі з накинутою сумкою, а оборонявся від кулака потерпілого, коли той намагався вдарити його.

Але, незважаючи не повне визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина в скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_9 з яких вбачається, що 16.08.2014 року о 05-00 годині ранку він разом з дружиною, яка була на велосипеді, виганяв корів на пасовище. Неподалік біля мосту (30 метрів), зустрів ОСОБА_8 , з яким виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_8 замахнувся на нього палкою та вдарив, а він підставив під удар ліву руку. ОСОБА_8 наніс йому один удар в область лівої руки, після чого дружина помітила у нього кров на руці та припухлість і викликала поліцію.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 витягнув довгу палку із сучками і замахнувся на ОСОБА_9 , хотів вдарити його по голові, однак він підставив ліву руку. Удар припав в ліву руку. ОСОБА_9 схопився за ту саму палку та намагався її забрати. Але ОСОБА_8 прокрутив палку в руці ОСОБА_9 та забрав її сам. Потерпілий ОСОБА_8 не погрожував та ударів не завдавав. Вона відразу викликала поліцію. Рука чоловіка відразу стала пухлою та почала боліти. Коли звернулись до лікаря, то останній повідомив, що у ОСОБА_9 переломом пальця.

Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_8 була невелика паличка, яку ОСОБА_9 намагався забрати. Він не бачив, як саме наносився удар, а бачив, як ОСОБА_9 забирав палку у брата та намагався його вдарити, але ОСОБА_8 вихопив палку у ОСОБА_9 .

Висновками експертиз підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого косого перелому 4-ї п`ясної кістки лівої кисті без зміщення відламків, крововилив в м`які тканини лівої кисті, 9-ти садин на тильній поверхні лівої кисті.

Зазначені пошкодження утворилися від дії тупого предмета можливо 16.08.2014 року і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я, ушкодження, могли утворитися при обставинах, зазначених ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту, і не могли утворитися при обставинах, зазначених ОСОБА_8 .

Показами експерта ОСОБА_12 , який в судовому засіданні зазначив, що тілесні ушкодження могли утворитись 16.08.2014 року близько 7-30 год. при обставинах інкримінованого ОСОБА_8 кримінального діяння та не могли бути нанесені потерпілому іншими особами за місяць - півтора до дати 16.08.2014 року, як на це вказує обвинувачений, оскільки у потерпілого відсутній кістковий мозоль, і тріщина кіски на час огляду експертом відбулась значно раніше, не виключено, що 16.08.2014 року.

Експертом також було спростовано версію підсудного про отримані потерпілим тілесні ушкодження внаслідок його падіння або внаслідок викручування палиці з руки потерпілого обвинувачуваним. Оскільки внаслідок падіння перелам мав би іншу конфігурацію та важчі наслідки, а внаслідок викручування палиці з руки міг відбутися вивих, а не тріщина чи перелом.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2014 року (а.п. 54-57) та 02.06.2015 року (а.п. 58-61) за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких потерпілий розповів та показав за яких обставин та як саме, йому було завдано тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також експерта ОСОБА_12 підтверджують покази потерпілого ОСОБА_9 , є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі. Будь яких даних, які б ставили під сумнів достовірність зазначених показань потерпілого та свідків, а так само те, що потерпілий міг травмуватися сам, оскільки потерпілий ОСОБА_9 перебуває з сім`єю обвинуваченого в особливо неприязних відносинах, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не встановлено.

Вказані докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними, допустимими і достовірними.

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, з чим погоджується колегія суддів, що нанесення удару ОСОБА_8 потерпілому палицею встановлено в ході судового розгляду та не викликає сумнівів, а покази обвинуваченого ОСОБА_8 були визнані судом як спосіб захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Покази свідка захисту ОСОБА_13 були відкинуті судом, оскільки не несуть інформації щодо обставин кримінального правопорушення.

Необґрунтованими є твердження захисника ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що при судовому розгляді справи були встановлені й досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, перевірялися позиція захисту обвинуваченого шляхом допиту його, свідків та експерту показання яких мають значення для справи, дослідженням даних протоколів слідчих дій з участю обвинуваченого та потерпілого і доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду першої інстанції. Будь яких порушень кримінального закону, які могли перешкоджати суду всебічно й повно розглянути справу або вплинути на його висновки щодо винності обвинуваченого, не виявлено.

Суд ретельно перевірив доводи обвинуваченого, подібно до тих, що викладені в апеляційній скарзі захисника, про непричетність до заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та обґрунтовано зазначив, що вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які є послідовними й узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції дотриманий порядок дослідження представлених у справі доказів та не має підстав для дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких нових даних.

Що стосується посилання захисника ОСОБА_7 на необхідність призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж призначеного судом першої інстанції, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання то достатніх підстав вважати його суворим немає. Так ОСОБА_8 призначено покарання в межах санкції частин статті, за яким його засуджено із застосуванням ст. 75 КК України. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми. Зокрема, судом враховано вимоги статті 65 КК України, без порушення правил його призначення, за обставин встановлених у вироку з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості та його суспільну небезпечність, даним про особу ОСОБА_8 , який характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, громадський порядок не порушує, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, і дійшов правильного висновку про можливість застосування до нього ст. 75 КК України а тому визнати покарання явно несправедливим, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, доводи якого в апеляційній скарзі не мотивовані, колегія суддів підстав не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції закону, за який його засуджено, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Тому, колегія суддів, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20.03.2019 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2