Справа № 368/766/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2485/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

в режимі відеоконференції з Київським СІЗО обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції з Київським СІЗО кримінальне провадження № 0000287 від 20.08.2016 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонтівка Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, пенсіонера, розлученого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України визнається таким, що раніше не судимий,
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки;
частково задоволено цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_10 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»;

стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_11 2 079 гривень матеріальної шкоди;

стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_10 2 079 гривень матеріальної шкоди;

стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_11 5 000 гривень моральної шкоди;

стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_10 5000 гривень моральної шкоди;

частково задоволено цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_10 до ОСОБА_8 ;

стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , 200 000 гривень моральної шкоди.

стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 200 000 гривень моральної шкоди.

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 19 серпня 2016 року, близько 22 години 30 хвилин, на проїзній частині вулиці Київської, поблизу будинку № 22, в селі Гребені Кагарлицького району Київської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 609 D», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на правосторонньому заокругленні проїзної частини в бік смт. Ржищів, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3.б), 12.3 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє зустрічні транспортні потоки, рухався по зустрічній смузі руху, яка має напрямок в бік с. Стайки, створив небезпеку для руху автомобілю марки «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по вказаній смузі руху в зустрічному напрямку та, який намагаючись уникнути зіткнення, в порушення вимог пунктів 11.3 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, частково перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє зустрічні транспортні потоки у межах якої відбулося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

В апеляційній скарзі захисника указано на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість, а також розміру стягнутої моральної шкоди. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав на те, що ОСОБА_8 постійно виконував покладені на нього обов`язки як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді, крім того, під час досудового розслідування до ОСОБА_8 не обирався запобіжний захід, що свідчить про сумлінне ставлення останнього до виконання покладених на нього обов`язків. Також звернув увагу, що як вбачається зі змісту досудової доповіді, виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі. Також захисником звернуто увагу на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , пред`явивши вимоги про стягнення з ОСОБА_8 компенсації за заподіяну моральну шкоду, не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її розміру. Зауважив, що цивільна відповідальність ОСОБА_8 була застрахована, а тому саме страхова компанія повинна виплачувати потерпілим страхове відшкодування. Окрім того, захисником звернуто увагу на необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній підпадає під її дію. Просив вирок змінити, призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки. Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. на кожного. Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання на підстав п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як від основного так і від додаткового.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 указав, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував всі обставини вчиненого ним злочину та обґрунтовано прийшов до висновку щодо неможливості призначення ОСОБА_8 покарання зі застосуванням положень ст. 69 КК України, а також про неможливість звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, та крім того, обвинувачений ОСОБА_8 просив застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016році»;

прокурора, який доводи апеляційної скарги захисника вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

представника потерпілих та потерпілих, які апеляційну скаргу захисника обвинуваченого просили залишити без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно. Вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 захисником в апеляційній скарзі не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, раніше хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, також враховано відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_8 обставин, судом враховано думку потерпілих, які вважали, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання, яке він повинен відбувати реально, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вибачення у потерпілих не попросив, заподіяну шкоду не відшкодував.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України та відсутності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст. 65,50 КК України та є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника в частині невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість та необхідності зміни вироку в цій частині не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а тому до задоволення не підлягають.

Також є безпідставними та не підлягають до задоволення вимоги апеляційної скарги захисника в частині необхідності відмови у задоволенні позовних вимог кожного з потерпілих про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 моральної шкоди, завданої злочином вирішено судом 1-ї інстанції у відповідності до вимог закону, з урахуванням обставин справи, вирок суду в цій частині належно вмотивований, а визначений судом розмір моральної шкоди, заподіяної кожному з потерпілих, на думку колегії суддів, відповідає вимогам розумності та справедливості.

Разом з тим колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника щодо застосування до обвинуваченого п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає до задоволення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким до набрання чинності вказаним законом, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стверджується копією паспорта ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_8 є пенсіонером за віком (т.2 а.с.69,70) та наполягає на застосуванні щодо нього вказаного Закону.

При цьому колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р., ОСОБА_8 слід звільнити від відбування основного та додаткового покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду від 18.06.2019р.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, а ОСОБА_8 звільненню від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного вказаним вироком суду, на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись п. «ґ» ст. 1, ст.9, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810 від 22.12.2016р., ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2019 року у виді позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами на підставі п.«ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_8 з під варти негайно.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4