Провадження 1-кп/522/855/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 03.04.2018 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представників цивільного позивача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , займаючи посаду директора Товариства, що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, як службова особа відповідав за правильність нарахування і своєчасність сплати податків і обов`язкових платежів, як це передбачено чинним законодавством України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом.
Згідно ст.ст.8 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» керівник підприємства:
- несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку на підприємстві;
- забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років;
- створює необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечує неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів;
- відображає в облікових регістрах господарських операцій у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені;
- несе відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних.
У відповідності зі ст.16 Податкового кодексу України, ОСОБА_3 зобов`язаний:
- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;
- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;
- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Діючи в порушення зазначених вище вимог ОСОБА_3 , усвідомлюючи покладену на нього відповідальність і бажаючи уникнути виконання зобов`язань перед бюджетом, усвідомлюючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді несплати податків, в період з жовтня 2016 року по липень 2017 року вчинив умисні протиправні дії направлені на ухилення від слати податків, що виразилися в наступному.
Так, ОСОБА_3 , будучи директором зазначеного підприємства, при здійсненні фінансово-господарської діяльності Товариства у період з жовтня 2016 року по липень 2017 року, маючи злочинний намір та корисливу мету, спрямовану на ухилення від сплати податків, розуміючі незаконність своїх дій, а також те, що операції з придбання транспортно-експедиторських послуг від постачальників ТОВ «О.К.Лоджістік» та ТОВ «Транс-групп» не мали реальний характер, шляхом використання недостовірних первинних документів подав до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкові декларації з податку на додану вартість, в яких безпідставно включив до складу податкового кредиту суму в розмірі 896 561 грн., а також податкові декларації з податку на прибуток підприємства, в яких безпідставно включив до складу валових витрат суму в розмірі 1 112 254 грн. Однак, жодної операції з придбання транспортно-експедиторських послуг від вказаних постачальників не відбулося.
Зазначене свідчить про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 та п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.138.1., п.138.2., п.138.4., п.138.5. ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями).
Так, згідно п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів.
Відповідно до п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів чи дата отримання платником податку товарів.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), які не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями.
Відповідно до п.201.4 Податкового кодексу України податкова накладна складається в день виникнення податкових зобов`язань продавця.
Згідно з п.44.1, п.44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.138.1., п.138.2., п.138.4., п.138.5. ст. 138 ПКУ витрати враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності; інших витрат; крім витрат, визначених в пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в період їх виникнення, визначаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарі, виконання робіт, наданих послуг, інші витрати визначаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснення згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.
Таким чином, директор Товариства ОСОБА_3 у період з жовтня 2016 по липень 2017 року, в порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 та п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.138.1., п.138.2., п.138.4., п.138.5. ст. 138 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), умисно, шляхом безпідставного завищення податкового кредиту з ПДВ та валових витрат підприємства, ухилився від сплати податку на додану вартість в розмірі 896 561 грн. та податку на прибуток підприємства в розмірі 1 112 254 грн.
Усього внаслідок умисного ухилення від сплати податків ОСОБА_3 до бюджету держави не надійшло податків на загальну суму 2 008 815 грн., що є значним розміром, так як у 1000 разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян.
Своїми діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 212 КК України, за кваліфікуючою ознакою умисне ухилення від сплати податків, що входить в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в значних розмірах.

31.10.2019 р. у судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за №0000043 від 03.04.2018 р. відносно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор, проти задоволення клопотання не заперечував.

Представники цивільного позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , клопотання про закриття кримінального провадження залишили на розсуд суду, при цьому просили вирішити питання щодо задоволення або відмови у задоволенні цивільного позову.

Заслухав думку учасників процесу, вивчивши матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, про підозру у скоєні якого йому було повідомлено 04.04.2018 р.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» №101-IX від 18.09.2019 внесені зміни до Кримінального кодексу України, згідно яких у примітці 212 КК України слова "тисячу", "три тисячі" та "п`ять тисяч" замінено відповідно словами "три тисячі", "п`ять тисяч" та "сім тисяч".
Розділом II вищевказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» опубліковано в офіційному виданні Верховної Ради «Голос України» від 24.09.2019 за номером 181. Крім того, текст даного документа оприлюднений на офіційному сайті видання «Голос України» (http://www.golos.com.ua/article/321920), відтак, Закон України №101-ІХ від 18.09.2019 набрав чинності 25.09.2019.

З набранням чинності цим Законом змінилась сума «значного розміру коштів», а саме з однієї тисячі до трьох тисяч, яка необхідна для кваліфікації злочину передбаченого ст. 212 КК України.
Чинна редакція ч.1 ст. 212 КК України охоплює умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
При цьому згідно примітки до ст. 212 КК України, під значним розміром коштів слід розуміти суми податків, зборів і інших обов`язкових платежів, які в три тисячі і більше разів перевищують установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно обвинувального акту, усього внаслідок умисного ухилення від сплати податків ОСОБА_3 до бюджету держави не надійшло податків на загальну суму 2 008 815 грн., що є значним розміром, так як у 1000 разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян.
Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України для цілей кваліфікації кримінальних правопорушень неоподатковуваний мінімум доходів громадян обчислюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 цього Кодексу, - п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на один місяць), встановленого законом про державний бюджет на 01 січня відповідного року. І з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року, встановленого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» (1921,00 грн.), податкова соціальна пільга у відповідному роді складає 960,50 грн. (половина розміру прожиткового мінімуму).

Відтак на теперішній час значний розмір коштів як ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, що інкримінується ОСОБА_3 має становити 2 881 500 грн., а згідно з обвинувальним актом йому пред`явлено звинувачення в ухиленні від сплати податків до бюджету держави на загальну суму 2 008 815 грн.
Таким чином, в силу вищевказаних змін у законодавстві, дії інкриміновані ОСОБА_3 на теперішній час не являються кримінально-караним діянням.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що по кримінальному провадженнювстановлені підстави, передбачені п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, клопотання захисника ОСОБА_5 є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Оскільки встановленні підстави передбачені п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, суд вважає за необхідне цивільний позов ГУ ДФС в Одеській області до ОСОБА_3 про стягнення заподіяних державі збитків на загальну суму 2 038 171 грн. залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом в цивільно-правовому порядку.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст. 284, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 03.04.2018 р. відносно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Цивільний позов ГУ ДФС в Одеській області до ОСОБА_3 про стягнення заподіяних державі збитків на загальну суму 2 038 171 грн. залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом в цивільно-правовому порядку.

Процесуальні витрати на залучення експертів на досудовому розслідуванні у сумі 27456 - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси в Одеський апеляційний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: