Справа № 171/2635/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001211 від 08.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаївка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.08.2018 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, перебував у приміщенні торгівельного павільйону «Сказка» розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Зеленодольськ, пров.Молодіжний, що належить ОСОБА_5 , де на столі побачив мобільний телефон марки «Iphone 4S» моделі MF263E|A чорного кольору, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшла в інше приміщення торгівельного павільйону «Сказка», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, пров. Молодіжний, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, із корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Iphone 4S» моделі MF263E|A чорного кольору, вартістю 1971 гривня 09 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 1971 гривню 09 копійок.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
18 грудня 2018 року між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України понесе покарання у вигляді 160 годин громадських робіт. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Так, ст. ст.468, 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.
Заподіяну майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 у розмірі 1971 грн. 09 коп., обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі.
Після таких роз`яснень потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження угоди.
Заподіяну майнову шкоду потерпілій обвинуваченим відшкодовано.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 370, 371, 373-376, 395, 468, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 18.12.2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки «Iphone 4S» моделі MF263E|A, повернутий потерпілій, залишити власнику.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1