Справа № 603/477/19
Провадження № 1-кп/603/125/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000065, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньо-спеціальної, одруженого, не працюючого, перебуваю чого на пенсійному забезпеченні, не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ :
Влітку 2010 року ОСОБА_3 , під час ремонтних робіт у господарстві, що належало його покійному тестю ОСОБА_6 , 1930 року народження, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , знайшов 5 (п`ять) предметів, які являються боєприпасами до вогнепальної зброї, а саме, придатними до стрільби гвинтів очними патронами калібру 5,6 мм, промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї кільцевого запалення.
Після виявлення вказаних предметів, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, маючи умисел направлений на придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи всупереч вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» та Постанови Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна» привласнив знайдені боєприпаси придатні до стрільби гвинтівочні патрони калібру 5,6 мм, промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї кільцевого запалення здійснивши таким чином придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, після придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи умисел направлений на зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи неправомірність своїх дій та діючи всупереч вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» та Постанови Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», влітку 2010 року поклав придбані ним 5 (п`ять) боєприпасів до вогнепальної зброї, а саме, придатних до стрільби гвинтів очних патронів калібру 5,6 мм, промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї кільцевого запалення в одній із кімнат господарської будівлі розташованої за адресою АДРЕСА_1 де зберігав їх з моменту придбання до проведення санкціонованого обшуку 12.06.2019 року, таким чином здійснивши зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Такі дії ОСОБА_3 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.
25.07.2019 року між начальником Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_5 , з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України передбачено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом питань пробації.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 25.07.2019 року і призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 25.07.2019 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про цивільний позов.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:
-судово-балістичної експертизи від 09.07.2019 року №1.2-166/19 в сумі 785 грн 05 коп, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.
Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2019 року в кримінальному провадженні №0000065, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2019 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 липня 2019 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом питань пробації.
Речові докази:
-придатні для стрільби гвинтівочні патрони калібру 5,6 мм, промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї кільцевого запалення в кількості 5 штук, поміщені в сейф для зберігання кримінальної зброї Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області знищити.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме за:
-судово-балістичну експертизу від 09.07.2019 року №1.2-166/19 в сумі 785 грн 05 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1