Постанова
Іменем України

18 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 385/1701/17
провадження № 51-7100 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
засудженого ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20000588, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Затишок Уманського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Кодимського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року за ч. ч. 1, 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 2) вироком Кодимського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вирішено цивільний позов, питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року вирок суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 593, 22 грн. з кожного. Змінено посилання у мотивувальній частині вироку на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили злочин середньої тяжкості. В решті вирок суду залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 19 вересня 2017 року близько 16.00 год., з пасовиська в с. Вікнина Гайворонського району Кіровоградської області таємно викрали належну ОСОБА_9 корову та дві телиці породи «Українська чорно-ряба молочна», заподіявши таким чином потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 30000 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити постановлені відносно нього судові рішення, пом`якшивши покарання до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вважає, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Під час касаційного розгляду засуджений підтримав свої касаційні вимоги та просив їх задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисника ОСОБА_7 під час касаційного розгляду висловив позицію на підтримання касаційних вимог засудженого ОСОБА_6 .
Під час касаційного розгляду прокурор вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає, а призначене ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і особі засудженого.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність обвинувачення та правильність кваліфікації дій за ч. 2 ст. 185 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання. Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 не визнав своєї вини, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках не перебуває, в минулому неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин під час встановленого йому іспитового строку за вчинення попереднього кримінального правопорушення. За таких обставин, місцевий суд прийняв рішення про необхідність призначення ОСОБА_6 найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та в максимальному його розмірі і, при цьому, частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного попереднім вироком, на підставі положень ст. 71 КК України, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши доводи апеляційної скарги засудженого та його захисника, які просили пом`якшити обраний захід примусу, взяв до уваги все зазначене та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.
Крім того, перевіривши наведені у апеляційній скарзі прокурора доводи, який ставив питання про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання про процесуальні витрати та необхідності виключення з мотивувальної частини посилання на те, що вчинений засудженими злочин є тяжким, апеляційний суд прийняв рішення про їх обґрунтованість та вирок суду змінив.
З призначеним ОСОБА_6 покаранням погоджується і суд касаційної інстанції та вважає його справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для його пом`якшення, у зв`язку з чим твердження в касаційній скарзі про наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, колегія суддів вважає непереконливими.
Постановлена за результатами розгляду апеляцій сторони захисту ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України, та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в цій частині.
Інших доводів, які б свідчили про явну несправедливість обраного засудженому ОСОБА_6 заходу примусу, у касаційній скарзі не наведено, а тому в задоволенні касаційних вимог останнього слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3