Справа № 488/2564/17
Провадження № 1-кп/488/81/18 р.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року

Корабельний районний суд м.Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
секретаря судового засіданняОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,

розглянувши, під час судового розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В

21.05.2018 року до канцелярію суду надійшло письмове клопотання від обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке останній мотивував тим, що тривалий час перебуває під вартою, докази його винуватості відсутні, ризиків зазначених прокурором немає, будь-який вплив на свідків та потерпілих він вчиняти не може, крім того, вважає, що прокурор свідомо саме з цією метою не забезпечує явку потерпілих та свідків в судові засідання. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, які були врахування під час обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати і на теперішній час, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинити незаконний вплив на потерпілих та свідків, які ще не були допитані під час судового розгляду кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово судимий.
Захисник обвинуваченого наполягав на задоволенні клопотання.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва 27.05.2017 року, якою відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.
11.05.2018 року ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва було продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо обрання, скасування або зміни запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Відповідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, а саме: тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться, в тому числі до категорії тяжких, їх суспільну небезпечність, багатоепізодність, а також дані про особу ОСОБА_6 , що останній не працює та не має стабільного джерела прибутку, раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що свідчить наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
На теперішній час судовий розгляду по даному кримінальному провадженню не завершено, потерпілих та свідків, ще судом не допитано, а тому є всі підстави вважати, що ризики, які були встановлені у ході досудового розслідування та передбачені п. п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.
При цьому доводи обвинуваченого щодо зацікавленості прокурора у незабезпеченні явки до суду для допиту потерпілих та свідків, суд находить недоречними, оскільки, саме за клопотанням обвинувачених та їх захисника, ухвалою суду визначено порядок дослідження доказів, згідно до якого дослідження доказів суд розпочав з оголошення документів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, що в теперішній час судом і здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали надіслати сторонам судового провадження та для виконання до державних установ, в яких утримуються на теперішній час обвинувачені.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Корабельного районного суду
м.Миколаєва ОСОБА_1