У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1675/19

№ 1-кс/183/1172/19

13 травня 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, маючого неповну вищу освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 04.04.2018 р. Новомосковським міськрайонним судом за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 3 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 повідомлено про підозру відповідно до якої 19 січня 2019 р. приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходився поблизу кафе «Бістро», розташованого по вулиці Сучкова міста Новомосковська Дніпропетровської області, де в цей час побачив громадянина ОСОБА_7 , який розмовляв по мобільному телефону марки «LG» тримаючи його у правій руці. Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. 19 січня 2019 р. приблизно о 16 год. 32 хв. ОСОБА_4 , знаходячись поблизу кафе «Бістро», розташованого по вулиці Сучкова міста Новомосковська Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів наблизився до ОСОБА_7 ззаду та своєю правою рукою, шляхом ривку, вихватив з руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «LG», вартістю 7000 грн. Після чого, ОСОБА_4 з відкрито викраденим чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вказану суму.

10 березня 2019 р. приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився на ділянці місцевості на м/р «Бойня» на відстані 300 метрів від вулиці Кущівська міста Новомосковська, Дніпропетровської області, де в цей час побачив

громадянина ОСОБА_8 , який йшов в сторону дороги тримаючи чоловічу сумку у правій руці. Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. 10 березня 2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на ділянці місцевості на м/р «Бойня» на відстані 300 метрів від вулиці Кущівська міста Новомосковська, Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів наблизився до ОСОБА_8 та наніс йому декілька ударів по різним частинам тіла, після чого своєю правою рукою, шляхом ривку, вихватив з руки ОСОБА_8 чоловічу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «MeizuM5 Note». Після чого, ОСОБА_4 з відкрито викраденим чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на вказану суму.

14 березня 2019 р. приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_4 , знаходився поблизу мостику, розташованого по вулиці Польова м. Новомосковська Дніпропетровської області, де в цей час підійшов до ОСОБА_9 , який стояв поруч з вищевказаним мостиком. В ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. 14 березня 2019 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_4 , знаходячись поблизу мостику, розташованого по вулиці Польова міста Новомосковська Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, наблизився до ОСОБА_9 ззаду та своєю правою рукою в якій тримав ніж, наніс удар у верхню ліву частину спини після наніс ще один удар ножем в область правої сідниці. Після чого, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких кримінальних правопорушень, тим паче вчинив три тяжких злочини в період випробувального терміну за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 04 квітня 2018 р. а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_10 матиме можливість та продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 14 травня 2019 р., однак закінчити кримінальне провадження та направити до суду не можливо, так як необхідно виконати наступне: долучити висновки судово-імунологічних експертиз; долучити висновок судово-цитологічної експертизи; повідомити про підозру у кінцевій редакції;провести інші слідчі дії необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, надати учасникам кримінального провадження доступ до матеріалів досудового розслідування; повідомити підозрюваному та його захиснику про відкриття стороною захисту відомостей, які містять документи та речові докази, які стороною захисту будуть використовуватися в суді як докази; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вручити підозрюваному під відповідну розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

Для виконання вказаних слідчих дій по кримінальному провадженні необхідно не менше одного місяця.

Захисник ОСОБА_6 заперечує проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та вважає, що можна змінити на запобіжний захід домашній арешт, враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання, роботи та дітей, у вихованні яких він приймає участь.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечує в продовженні строку запобіжного заходу і підтримує думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ризик, на який посилається слідчий повністю підтверджений та не втратив свого значення.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_4 підтверджено наявними у слідства доказами безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 18 березня 2019 р., перебіг якого спливає 14 травня 2019 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та наявності вказаних ризиків, суд, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.121 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, суворість покарання за вказаними статтями КК України у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

В наслідок чого, суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11 червня 2019 р., якого буде достатньо для виконання процесуальних дій пов`язаних із долученням висновків експертиз.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Посилання сторони захисту на відсутність ризику та інші обставини, що дають підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого, суд вважає як обраною ними позицією що захисту на підставі закону. Однак при цьому суд враховує, що захист не навів суду належних та беззаперечних доказів, щодо втрати ризику, які були встановлені Новомосковським міськрайонним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 триманні під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з заявлено слідчим об`єму слідчих дій, які йому необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити до 12 червня 2019 р., що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196,199 КПК України, суд,

постановив :

продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 12 червня 2019 року.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1