УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку тримання під вартою на строк 60 днів, обгрунтувавши це тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років, та оскільки наявний ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків, що свідчить про те, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане колегія суддів зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.

В контексті вищевказаного колегія суддів не відхиляє доводів як самого обвинуваченого так і сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, на теперішній час офіційно не працює, що свідчить про відсутність доходів, а тому є всі підстави для продовження строку тримання під вартою, так, як тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність відомостей про вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_11 , відсутність будь яких належних відомостей чи медичних довідок, які б свідчили, що його стан здоров`я не дозволяє перебувати в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зважаючи, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який ОСОБА_11 може переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для обвинуваченого меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, а також вплинути на свідків, які є недопитаними в рамках даного судового провадження, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_11 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів.

Колегія суддів розглянувши альтернативні утриманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається у зв`язку із вчиненням злочину із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів тобто з 20.03.2019 року по 17.05.2019 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

/ ОСОБА_3