Провадження № 1-кп/521/643/16
УХВАЛА

07 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 314 КПК України обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання щодо доцільності продовження терміну тримання ОСОБА_7 під вартою в умовах ОСІ ДПС в Одеській області та виказав думку про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Захисник-адвокат та ОСОБА_7 просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу.
Вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, вислухавши думки учасників судового провадження, суд вважає доцільним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного терміну з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_7 , суд вважає, що є всі законні підстави для продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах що виключають його небезпечну поведінку.
Метою продовження вказаного запобіжного заходу до обвинуваченого є: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованих даних щодо вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ст. ст. 15 ч. 3, 115 ч. 1 КК України, за вчинення якого, обвинуваченому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років (з урахуванням положень ст. 68 КК України). У практиці ЄСПЛ Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Також у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого особою, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. При цьому, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»). Відповідно до вказаних вимог суд наводить і інші підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, характер та обставини вчиненого злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , свідчить про наявність реального ризику, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, обвинувачений перебуваючи на свободі матиме можливість перешкоджати суду у встановленні істини у провадженні та повному, всебічному дослідженні всіх доказів.
Крім того, наявні матеріали кримінального провадження вказують на негативне відношення ОСОБА_7 до охоронюваних законом цінностей життя людей, тому, як наслідок, останній і вчинив такий злочин, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченим інших злочинів аналогічного характеру, перебуваючи на волі.
Обставини, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України не має.
Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Наявні матеріали кримінального провадження свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд приймає рішення про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
Крім того, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає, необхідним не визначати розмір застави, як альтернативної міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 ..
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 315, 331. 369, 371-372 КПК України, -

УХВАЛИВ

Міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 - тримання під вартою, залишити без змін, та продовжити строк його тримання під вартою на 60 /шістдесят/ діб з моменту постановлення ухвали, тобто з 07.10.2016 року.
Ухвала суду про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 07.12.2016 року.
На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, як альтернативної міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .
Копію ухвали направити для виконання співробітникам ОУВП (№ 21) УДПС в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3