УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , cкаржнику ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі ГПД НАБУ), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав та пояснив, що 08.11.2018 подав на ім`я керівника ГПД НАБУ заяву за вих. №2710/08 про вчинення кримінального правопорушення суддею Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 , яку ГПД НАБУ зареєструвало під вх.№ В-9927.

Проте станом на день подачі скарги відомості до ЄРДР не були внесені.

Керуючись стст.7, 9, 55, 56, 214, 303-307, 309 КПК України, Наказом про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Генеральним прокурором України за №139 від 06.04.16 року, а також ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.3 ст.375, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ст.170, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України та Узагальненням про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування або прокурора під час досудового розслідування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (12.01.2017 р., № 9-49/0/4-17) ОСОБА_3 по суті скарги просив:

- визнати бездіяльність керівника ГПД НАБУ протиправною;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 за вих. № 2710/08 від 08.11.2018 року, яку НАБУ зареєструвало під вх.№В-9927, про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.256, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375, ч.1 ст.396, ст.170, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України;

- зазначити в резолютивній частині ухвали всі вказані в заяві кваліфікаційні статті вчиненого злочину - ч.2 ст.256, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375, ч.1 ст.396, ст.170, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ надати ОСОБА_3 належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до ст. 129-1 Конституції України.

Національне антикорупційне бюро України про день, час та місце судового засідання було повідомлено належним чином, до слідчого судді надійшли письмові пояснення представника НАБУ щодо скарги, в яких остання просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що відомості за вказаною заявою не було внесено уповноваженими особами НАБУ до ЄРДР, оскільки заявником не було наведено достатніх, об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро.

Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, пояснення на скаргу представника НАБУ, заслухавши пояснення ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Виходячи з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, пр окурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналогічна правова позиція міститься в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17 (далі Узагальнення).

Зокрема, згідно з цим Узагальненням, на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено в КПК 1960 року, на даний час згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як зазначається в Узагальненні, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 08.11.2018 НАБУ було отримано заяву ОСОБА_3 вих.№ 2710/08 про вчинене кримінальне правопорушення, яку було зареєстровано під вх.№ В-9927, проте на даний час відомості до ЄРДР не були внесені.

Разом з цим, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_3 у своїй заяві до ГПД НАБУ оскаржує, на його думку, неправосудну ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 04.05.2018, постановлену за наслідками розгляду заявленого ОСОБА_3 відводу судді ОСОБА_6 у судовій справі № 754/16191/16-ц, утримання даної справи суддею ОСОБА_4 більше, ніж пів-року, винесення суддею ОСОБА_4 взаємосуперечливих ухвал у судовій справі № 754/16191/16-ц, протиправного ігнорування клопотання ОСОБА_3 від 18.08.2018 року, ненадання відповіді на подане клопотання від 13.10.2018, що дає скаржнику підстави вважати, що в діяльності судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України.

Крім того, згідно з позицією ОСОБА_3 , судова справа № 754/16191/16-ц витікає з предмету громадської діяльності, що делегована йому Міністерством юстиції України, тому вищевикладене слід розцінювати і як таке, що направлено на зумисне перешкоджання виконанню його громадських обов`язків і тягне за собою сувору кримінальну відповідальність, передбачену ст.170 КК України. а також спричинило йому матеріальну шкоду на суму 700 000 (сімсот тисяч) гривень, а моральної - ще на 200 000 (двісті тисяч) грн.

У зв`язку з цим слід зазначити, що ч.1 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно з п.10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 Про незалежність судової влади судові рішення виходячи з їх обов`язковості до виконання на всій території України вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до п.12 вищевказаного Пленуму оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

Виходячи з Рішення Конституційного Суду України від 11.03.2011 року № 2-рп/2011 надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить чч.1, 2 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання керівника ГПД НАБУ внести до ЄРДР відомості щодо обставин розгляду суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 судової справи № 754/16191/16-ц, в т.ч. щодо заявленого відводу судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_6 .

Водночас слідчий суддя доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання керівника ГПД НАБУ внести до ЄРДР відомості щодо обставин перешкоджання виконанню ОСОБА_3 його громадських обов`язків, заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди та надання заявнику витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Щодо інших вимог, зазначених у скарзі ОСОБА_3 , а саме: визнати бездіяльність керівника ГПД НАБУ протиправною, зазначити в резолютивній частині ухвали усі вказані в заяві кваліфікаційні статті вчиненого злочину, зобов`язати керівника ГПД НАБУ надати ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях, зобов`язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до ст. 129-1 Конституції України, то слідчий суддя зазначає наступне.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.

Аналіз чинного кримінального процесуального законодавства України дає підстави стверджувати, що у слідчого судді відсутні повноваження визнати бездіяльність керівника ГПД НАБУ протиправною, зазначити в резолютивній частині ухвали усі вказані в заяві кваліфікаційні статті вчиненого злочину, зобов`язати керівника ГПД НАБУ надати ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях, зобов`язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до ст. 129-1 Конституції України, тому, в цій частині скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись стст.19, 126, 129 Конституції України, стст.2, 214, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення по заяві ОСОБА_3 від 08.11.2018 р. Вх.№ В-9927 щодо обставин перешкоджання виконанню ОСОБА_3 його громадських обов`язків і заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В решті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1