Справа № 456/1018/19
Провадження № 1-кс/456/510/2019
УХВАЛА
слідчого судді

18 березня 2019 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , особи, у якої вилучено майно ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_4 , погодженого з прокурором ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 15.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:
В обґрунтування клопотання слідчий Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 покликається на те, що 14.03.2019 року в приміщенні Стрийського ВП ГУНП у Львівській області у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Міжріччя Жидачівського району Львівської області було виявлено та вилучено протоколом огляду місця події частину таблетки білого кольору з упаковки з написом «Subutex», яку упаковано у спецпакет № 3461720. 15.03.2019 року слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про визнання вищевказаних вилучених речей речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий подане нею клопотання підтримала, просить задоволити, покликаючись на обставини, зазначені у ньому. Зазначила, що частину таблетки білого кольору з упаковки з написом «Subutex» визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просить його задоволити. Зазначив, що є всі підстави вважати вказане майно тимчасово вилученим, і власник має право в будь-який час звернутися до слідчого органу з заявою про його повернення. Погодився, що відмова слідчого судді в задоволенні клопотання про арешт майна, не дає підстави для застосування п.2 ч.1 ст.169 КПК України.

Особа, у якої вилучено майно, на яке просить слідчий накласти арешт ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні, що вказана таблетка належить йому, однак не заперечив, що її вилучили саме у нього. Зазначив, що добровільно її видав, вважає наркотичним засобом, що не підлягає поверненню, оскільки вилучене законом з обігу.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 15.03.2019 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (кримінальне провадження № 0000308) /а.с. 4/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.03.2019 року під час огляду виявлено та вилучено частину таблетки з упаковки з написом «Subutex» /а.с. 6-7/.

Відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
В судовому засіданні, під час розгляду клопотання по суті встановлено, що гр. ОСОБА_5 14.03.2019 року в приміщенні Стрийського ВП ГУНП у Львівській області добровільно видав частину таблетки білого кольору з упаковки з написом «Subutex», яку упаковано у спецпакет № 3461720 та 15.03.2019 року визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Слід вказати, що завданням арешту майна згідно кримінально-процесуального закону є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна - частину таблетки білого кольору з упаковки з написом «Subutex» не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Так, в судовому засіданні слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів, що само по собі виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.
Окрім цього, в разі визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом, таке майно не може бути повернуте його власнику.
Саме тому законодавець в ст. 236 КПК України виділив окремо майно, яке вилучене законом з обігу, яке в будь-якому випадку вилучається під час обшуку і долучається до матеріалів кримінального провадження та майно, яке вилучається на підставі ухвали слідчого судді, та яке є тимчасово вилученим майном і підлягає поверненню у випадку відсутності ухвали слідчого судді про арешт майна.
Слід вказати, що законодавець імперативно у вказаній нормі закону визначив, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

А відтак, навіть за відсутності прямо підтверджуючих документів чи висновків про те, що майно відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, органу досудового розслідування надано право вилучити таке майно, визнати його речовим доказом та приєднати до матеріалів кримінального провадження. Таке майно за змістом кримінально-процесуального закону не вважається тимчасово вилученим майном і не може бути повернуто власнику.

Про наведені висновки суду свідчить і реєстрація кримінального провадження №0000308 від 15.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто за злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

Суд не бере до уваги доводи прокурора про те, що особа, у якої було вилучено таблетку може заявити клопотання про її повернення, оскільки наведене нівелює норми чинного законодавства про мету арешту та вилучені з обігу предмети та речі, та як зазначено вище не може вважатися тимчасово вилученим майном і бути повернуто власнику .

Слід зазначити, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказана таблетка є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що особа, у якої вилучено майно, на яке просить слідчий накласти арешт ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні, що вказана таблетка належить йому, може бути наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на частину таблетки білого кольору з упаковки з написом «Subutex», що упаковано у спец пакет № 3461720, є безпідставним та немотивованим, у зв`язку з чим, в його задоволенні слід відмовити.
Слідчий суддя вважає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п.2 ч.1 ст.169 КПК України, оскільки майно, на яке просить слідчий накласти арешт не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 370-372 КПК України,

ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 15.03.2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1