УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7036/16-к

Провадження №: 1-кп/755/410/18

"06" грудня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника особи стосовно
якої подано клопотання ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2016 за № 0001129 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженнця м. Києва, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 подав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_9 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001129 від 26.01.2016 стосовно остатнього за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, з огляду на наявність у провадженні обставин регламентованих ст.ст. 508, 513 КПК України.

Тобто, у цій ситуації, іде мова про те, що по по-перше слід з`ясувати питання того чи дійсно мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме, та по-друге, який запобіжний захід до особи має бути застосований у період зясування питань регламентованих ч. 1 ст. 513 КПК України.

Встановлені судом обставини

І. У кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2016 за № 0001129 є дійсним (доведеним) за наслідками судового розгляду цього провадження факт того, що 26 січня 2016 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 17, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення між ТЗ «Рено-Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , та автомобілем «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_8 , та в цей же час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел на вчинення вбивства останьої, тож він, маючи при собі ніж, вийшов з власного авто та направився до водія автомобіля «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 .

Надалі, ОСОБА_9 наніс потерпілій ОСОБА_8 множинні удари ножем в область життєво-важливих органів, кілька з яких були проникаючими.

Потерпіла ОСОБА_8 почала кликати на допомогу, після чого ОСОБА_9 припинив наносити удари ножем та намагався втекти з місця вчинення злочину, але був затриманий перехожими громадянами.

ІІ. Вказаних висновків суду дійшов за наслідками судового розгляду провадження на підставі досліджених доказів з числа регламентованих ст. 84 КПК України у порядку його ст. 94.

ІІ.І. Так, будучи допитою потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що 26.01.2016 близько 14год. вона на своєму автомобілі марки «Міцубісі-педжеро» проїжджала біля будинку №17 по вул. Миропольській в м.Києві, рухаючись на швидкості, приблизно 20км/год. В один з моментів відчула поштовх у задню частину свого автомобіля, після чого відразу подивилася у дзеркало заднього виду та побачила, як автомобіль темного кольору, схожий на пікап, стоїть біля її машини на відстані приблизно 5-7м, після чого спробувала відчинити двері своєї автівки для того, щоб вийти з неї та подивитися що трапилося, однак зробити це не встигла, оскільки відчула ще один сильний поштовх у свій автомобіль. Після цього відразу відчинила двері свого автомобіля та поглянула назад, побачила, що відразу за її автомобілем розташований автомобіль про який зазначала вище. Зрозуміла, що той автомобіль врізався в її автомобіль. Майже відразу з водійського сидіння вказаного автомобіля вийшов чоловік, який був наглядно знайомий, як на даний час відомо, його звали ОСОБА_10 , який працював на шиномонтажі по вул. Миропольській, 19 у м. Києві і який до цього декілька разів надавав послуги на шиномонтажу. До цього ніяких конфліктів з ним ніколи не було, при зустрічі лише віталися з ним. Після того, як ОСОБА_10 вийшов із-за керма свого автомобіля, побачила у нього в руках предмет коричневого кольору, схожий на рукоятку від ножа. Сам ОСОБА_11 був одягнутий у зелену куртку та штани. ОСОБА_9 , побачивши її сидячу в автомобілі, сказав: «А, це ти?» та, не чекаючи ніякої відповіді, почав відразу йти в її бік та, коли наблизився, то зі словами у вигляді брутальної лайки, тримаючи ніж по черзі в правій, а потім у лівій руці, а потім у двох руках, почав ножем спричиняти удари по різним частинам тіла впродовж приблизно, 3-5 хвилин. Припинив спричиняти удари ножем тільки після того, як почали навколо збиратися люди. Коли він припинив спричиняти тілесні ушкодження, то побіг у напрямку будинку №6 по вул. Юності в м. Києві і що відбулося далі, точно сказати не може, оскільки стала погано себе почувати від втрати крові. Також зазначала, що ніж, яким ОСОБА_12 спричиняв тілесні ушкодження, мав довжину приблизно 30см, з довжиною леза приблизно 15см, сам ніж був схожий на мисливський. Коли ОСОБА_9 наносив удари ножем, то він лише висловлювався брутальною лайкою в її бік та більш нічого конкретного не говорив. Коли наносив тілесні ушкодження, то запаху алкоголю від ОСОБА_12 не було, але при цьому в нього були розширені зіниці очей.

Після цих подій потерпіла перебувала на тривалому та вартістному лікуванні, та не відновилася за станом здоров"я по цей час, з огляду на що просить відшкодувати їй завдану матеріальну та моральну шкоду.

У той час, як ОСОБА_9 указав, що пам`ятає те, що сталося ДТП , і все.

Законний представник ОСОБА_6 указала, що дійсно за кілька місяців до подій поведінка ОСОБА_9 суттєво змінилася. Вона з цього питання зверталася до поліції. До лікарів доцільності звертатися не убачала.

ІІ.ІІ. З рапорту інспектора ОСОБА_13 , який зареєстрований в ЖЄО за № 5815 від 26.01.216, слідує, що 26 січня о 14:35 год. від чергового РВ отримав орієнтування, що за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 17 невідомий чоловік скоїв ДТП, після чого порізав іншу учасницю пригоди та з місця події зник побігши в сторону вулиці Юність. Надалі по прикметах рухаючись по указній вулиці було помічено подібного чоловіка та розпочалося його переслідування. Останній чинив опір, на допомогу з метою затримання прибула ОСОБА_14 , після чого особу було затримано. На місце події викликано СОГ, яка вилучила у особи ніж. Затриманою особою виявився ОСОБА_9

ІІ.ІІІ. З протоколу огляду ОМП від 26.01.2016 з фототаблицею слідує, що було оглянуто за участю понятих ділянку місцевості за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 17 з якого убачається, що на цій ділянці були розташовані ТЗ «Рено-Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , та «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 , ситуація наявколо указувала на те, що тут сталася ДТП. Також там же було виявлено плями бурого кольору, ніж, та вилучено їх.

ІІ.IV. З протоколу огляду від 26.01.2016 з фототаблицею слідує, що у присутності понятих та ОСОБА_6 як учасника, було оглянуто ділянку місцевості за місцем затримання ОСОБА_9 та у ході цієї дії з`ясовано, що у лівій кишені штанів останнього було виявлено складний металевий предмет, подібний на ніж.

Під час проведення указаних дій ОСОБА_6 підтвердила особу ОСОБА_9 та зазначила, що причина його неадекватної поведінки психічний розгляд.

ІІ.V. З протоколу огляду від 26.01.2016 з фототаблицею слідує, що було оглянуто речі потерпілої та установлено що вони знівечені, містять полями бурого кольору.

ІІ.VІ. З протоколу огляду від 26.01.2016 з фототаблицею слідує, що, за письмовою згодою ОСОБА_6 від 26.01.2016, було проведено слідчі за адресою: АДРЕСА_1 , та у ході цих дій було вилучено 3 предмети сході на ножі в ЕП 2243059.

ІІ.VІІ. З протоколу огляду від 26.01.2016 з фототаблицею слідує, що було вилучено у ОСОБА_9 одяг, в який він був одягнений та який містив плями бурого кольору.

ІІ.VІІІ. Згідно висновку експерта № 598/Е від 21.03.2016-20.04.2016 у ОСОБА_8 на час поступлення до стаціонару 26.01.2016 о 14:35 год. мали місце такі ушкодження: колото-різані поранення правого передпліччя у нижній третині по тильній третині лівого передпліччя в середній третині (3 наскрізних та 1 сліпе) з пересіченням м`язів розгиначів 3-4 пальців лівої кисті та ушкодженням променевого нерва, на передній черевній стінні зліва (3 сліпі в мсзогастрії по переднє-аксилярній лінії, у лівій пахово-лобковій ділянці, на рівні верхнє-передньої ості лівої клубової кістки), по зовнішній поверхні лівого стегна (3 у верхній третині, у нижній третині та над коліном). Вказані поранення супроводжувались геморагічним шоком тяжкого ступеня з падінням артеріального тиску до 70/35(75/30) мм.рі.сг. з частотою пульсу 100(118)/хв.

Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, до якого відноситься клинок ножа, могли утворитись в термін вказаний у постанові, тобто 26.01.2016. За ступенем тяжкості вищевказані колото-різані поранення у своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки життя), згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.

Характер отримання потерпілою ушкоджень такого ж роду слідує і з довідок Київської міської клінічної лікарні № 15 від 26.01.2016 та № 16 від 27.01.2016.

Так, згідно довідки № 16 від 27.01.2016 встановлено попередній діагноз: «Множинні колото-різані поранення черевної порожнини (три) без пошкодження внутрішніх органів, правого передпліччя з пошкодженням сухожиллів III, IV, V пальців, лівого передпліччя (сім), лівого стегна (три). Масивна зовнішня крововтрата. Геморагічний шок III - IV ст. Стан хворої тяжкий, продуктивному контакту хвора на даний момент недоступна».

ІІ.ІХ. Згідно висновку експерта № 475/Е від 11.03.2016-12.04.2016 у ОСОБА_9 на час поступлення до стаціонару 26.01.2016 о 15:10 год. мали місце такі ушкодження забійна рана потиличної ділянки справа, та це тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.

Як наслідок, на думку суду, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України та те, що дійсно мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення визначене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та те, що це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_9 .

ІІІ. Аналізуючи питання про те, чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності та чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання, чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які, суд ураховує таке.

ІІІ.І. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 109 від 11.02.2016 ОСОБА_9 , як підекспертний негативістичний до розмови з членами експертної комісії, напружений, підозрілий; характер психічних переживань не розкриває. Характер поведінки підекспертного ситуації обстеження не виключає можливість наявності в нього продуктивної психопатологічної симптоматики параноїдного характеру. Інтелектуально-мнестична сфера - формально збережена. Настрій підекспертного з компонентом дистимічності, нестійкий. Поведінка підекспертного при обстеженні та характер його висловлювань відображають у собі відсутність критики підекспертного до ситуації і свого психічного стану.

Таким чином, згідно матеріалів КП, наданої на підекспертного медичної документації та результатів даного обстеження, підекспертному приблизно з кінця 2015р. - початку 2016р., стали притаманними психічні та поведінкові порушення параноїдного характеру (див. покази св. ОСОБА_6 ).

Поведінка та характер висловлювань підекспертного під час розслідуваної події, також носили неадекватний характер (див. покази св. ОСОБА_15 , ОСОБА_13 ).

При даному обстеженні в підекспертного виявлено негативізм до проведення обстеження, емоційно-вольові порушення та відсутність критики до ситуації свого психічного стану, у зв`язку з чим підекспертний потребує проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи в умовах КМЦСПЕ.

ІІІ.ІІ. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 79 від 12.04.2016 у період кримінального правопорушення в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 (26.01.2016р.) останній виявляв ознаки маячного розладу і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 виявляє ознаки маячного розладу і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ознаки маячного розладу (з урахуванням анамнестичних даних про їх появу та наростання) - спостерігались у підекспертного приблизно з другої половини 2016 року. На теперішній час ОСОБА_9 виявляє ознаки маячного розладу і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_9 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Також, у цьому висновку відображено те, що ОСОБА_6 (показання від 26.01.2016р.), окрім іншого, повідомляла, що останні 2 місяці ОСОБА_9 почав розповідати, що за ним хтось слідкує, але хто саме та з якої причини і як саме, не говорив; також свідок зазначала, що він звинувачував її, що вона являється «головним сепаратистом» і те, що за ним слідкують організувала вона. У цьому ж звинувачував усіх своїх знайомих та сусідів, а тому склалося враження, що в нього сталися проблеми з психікою, що цьому могло посприяти, не знає. 25.01.2016 приблизно об 01год. 00хв. покликала чоловіка вечеряти. У цей час він лежав у кімнаті, у відповідь на запрошення повечеряти ОСОБА_9 прийшов у кухню, почав знову говорити, що є сепаратисткою та інші нісенітниці, також заподіяв удари кулаками по голові, взяв за волосся та стукнув головою об стіну. У цей час на чоловіка накинувся собака - німецька вівчарка, щоб захистити та вкусив ОСОБА_9 за руку; у той час у неї самої текла кров та вирішила втекти з квартири: відкрила вхідні двері, ОСОБА_9 виштовхнув з квартири, після чого покотилася по сходах, отримавши тілесні ушкодження. Після цього зайшла до сусідів у квартиру АДРЕСА_2 , які допомогли зупинити кров з рани на обличчі, дали одяг, викликали таксі, після чого поїхала до батьків, яким повідомила про даний факт. Упродовж послідуючих кількох днів проживала в батьків. 26.01.2016р. о 12 год. приїхала до дільничного інспектора та попросила його вчергове приїхати до квартири ОСОБА_9 , щоб останній віддав хоча б документи. Разом з ним приїхали до будинку, але ОСОБА_9 вдома не застали. Після цього поїхала до дільничного інспектора в його кабінет, де написала заяву посприяти повернути документи, які були в квартирі.

Під час допиту в якості свідка (08.02.2016р.) дружина підекспертного, ОСОБА_6 , додатково до своїх попередніх показів додала інформацію про те, що упродовж останнього часу стала помічати за своїм чоловіком, ОСОБА_9 , неадекватності в поведінці: а саме той заявляв, що за ним хтось слідкує, що його телефони прослуховуються, що в квартирі розташовані «жучки» для прослушки. В останній час чоловік дуже багато часу приділяв прочитанню книг з психології (Карнегі, «Мудрості тисячоліть»). Напередодні свого затримання спілкувався по фейсбуку та змагався з двома якимись психологами, після чого ставав усе більш агресивнішим та неадекватнішим та дуже роздратованим. Також у своїх показаннях дружина підекспертного описувала випадок, коли незадовго до затримання чоловіка, до них додому приходили двоє хлопців з метою відремонтувати поломку інтернету, при цьому чоловік, ОСОБА_9 , почав на них кидатися, казав, що вони з російської спецрозвідки, у зв`язку з чим інтернет не був встановлений.

Під час опитування від 03.03.2016 ОСОБА_6 (адвокатом підекспертного ОСОБА_5 ), додала інформацію про те, що приблизно з травня 2015р. почала помічати за своїм чоловіком, ОСОБА_9 , деякі дивакуватості, а саме чоловік почав розповідати про свого партнера по бізнесу на ім`я ОСОБА_16 дивакуваті речі, що ніби-то той намагається завербувати його в спецслужби. Не зрозуміла про яким причинам чоловік раптово припинив свою роботу на шиномонтажі та, не пояснюючи причин ОСОБА_16 , обірвав своє з ним спілкування, у тому числі і дружні відносини, хоча разом до цього вони пропрацювали 4 роки. Після того, як чоловік припинив займатися бізнесом на шиномонтажі, почала помічати, що він став помічати, ніби-то, за ним «слідкують сторонні люди на вулиці»; чоловік став підозрювати сусідів у будинку, а також своїх друзів, яких знав багато років, у тому, що в квартирі знаходяться «жучки» та прослушка, що хочуть вікрасти собаку, що в телефонах також «жучки» та прослушка. У кінці літа 2015р. з чоловіком поїхали на море відпочивати, він був адекватним, але часом говорив: «...смотри, ОСОБА_17 , очень странно: людей, которых мы видели в Киеве, мы видим в Одессе. Это что за нами установили слежку...». Також чоловік підозрював хазяйку будинку, в якому орендували помешкання, а також людей, які заселялися в цей будинок і всі вони йому вбачалися підозрілими. Також чоловік казав, що спецслужбам потрібна пара - чоловік та жінка для виконування якогось спецзавдання. Коли в квартирі замінювали вікна та батареї та їздили в будмагазини, чоловік весь час говорив, що слідкують за ним якісь люди, що навіть продавці та охоронники магазину провокують його, перевіряючи по чеку товар, який купили. Також, розповідаючи про випадок, коли чоловік побив її, додатково повідомляла, що перед цим він зайшов на кухню та сказав фразу «это ты меня палишь».

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у своїх показаннях (від 08.02.2016р.) повідомляли, що мешкають по сусідству з підекспертним указували, що ОСОБА_17 весь час повторювала: «он сошел с ума, он просто сошел с ума, я не знаю, что с ним произошло».

Також будучи допитим у судовому засіданні експерт ОСОБА_20 у повній мірі підтвердила висновки експертизи № 79 від 12.04.2016.

ІІІ.ІІІ. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 217 у період інкримінованого йому діяння (26.01.2016) ОСОБА_9 виявляв ознаки «Маячного розладу» (Р22.0 за МКХ-10), і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ІІІ.ІV. Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 3/37 слідує, що наведені клінічні дані свідчать про наявність у ОСОБА_21 хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії, етроспективна оцінка психічного стану підекспертного дозволяє говорити про те, що клінічні прояви параноїдної шизофренії почалися у ОСОБА_9 принаймні за декілька місяців до подій інкримінованого йому правопорушення. Домінування у клінічній картині маячної симптоматики при відсутності на той час специфічних порушень мислення та емоційно-вольової сфери сприяло тому, що при першій стаціонарній експертизі психічний стан підекспертного змінювався як маячний розлад (висновок від 12.04.2006 № 79) і в подальшому викликав істотні диференційно-діагностичні труднощі (висновок від 15.11.2016 № 217). Виявлені на сьогоднішній день особливості структури та динаміки психопатологічних розладів свідчать про ендогенно-процесуальний характер наявного у ОСОБА_9 психічного захворювання. Результати психіатричного спостереження у 2016-2017 рр. з урахуванням даних теперішнього стаціонарного обстеження дозволяють розцінити перебіг наявної у ОСОБА_9 параноїдної шизофренії як епізодичний: у клінічній картині захворювання відбулися певні динамічні зміни, станом на сьогоднішній день має місце формування ремісії (дезактуалізація галюцинаторно-параноідної симптоматики при зовнішній впорядкованості поведінки). Разом із тим до теперішнього часу залишається напруженість, підозрілість, підвищении афективний фон, амбівалентність та деяке сплощення емоційних реакцій, відсутність критичної оцінки перенесених психотичних порушень та недостатнє критичне ставлення до теперішнього психічного стану. Вказані клінічні характеристики свідчать про те, що на теперішній час ремісія має неповний, неякісний характер, без відновлення аналітико-синтетичних функцій психіки до рівня, якій дозволяв би підекспертному усвідомлено керувати своїми діями. У теперішній час афективна нестійкість, зниження критичних здібностей та негативна настанова на медикаментозне психіатричне лікування зумовлюють істотну соціальну небезпеку підекспертного, у зв`язку з чим він потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Також будучи допитими у судовому засіданні експерти ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 у повній мірі підтвердила висновки експертизи № 3/37 .

Допитаний судом лікар, яка спілкувалася з ОСОБА_9 у лікувальному закладні 19.10.2018 понад 1 годину, ОСОБА_25 указала, що на її переконання діагноз ОСОБА_9 : шизофренія, параноїдальна форма. Такі пояснення суд сприймає, як дійсні так, як вони кореспондуються у повній мірі з іншими матеріалами справи та висновками. Щодо методів лікування, то суд сприймає її пояснення, як такі, що не можуть бути основоположними у світлі вищенаведених висновків експертиз, у яких жодного разу експерти не констатували можливість амбулаторного лікування.

Як наслідок, суд проаналізувавши указані висновки експертиз щодо стану ОСОБА_9 та ураховуючи пояснення експертів надані у суді, уважає дійсним факт того, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України, імперативно визначено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчиненого нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

З урахуванням того, що відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з

урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу,

до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

З огляду на що суд визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності уважає за доречне застосувати примусові заходи медичного характеру у відношенні ОСОБА_9 .

Разом з тим, визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд виходить як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, у світлі того, що з метою об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) спочатку з`ясувавши думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, й погоджується з позицію прокурора щодо доцільності застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом у ракурсі даних відображених у висновку судово-психологічної експертизи № 3/37.

V. Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , третя особа АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення, суд виходить з такого.

Сам позов цивільний позивач мотивує тим, що матеріальна шкода складається з понесених нею витрат на лікування в сумі 191 521, 12 грн., вартості відновлювального ремонту ТЗ пошкодженого унаслідок ДТП в сумі 129537, 60 грн., витрат понесених на проведення авто технічної експертизи у сумі 1000, 00 грн.

Моральну шкоду у сумі 1 000 000 грн. позивач мотивує пережитими нею стражданнями.

Захисник ОСОБА_9 ОСОБА_5 та сам цивільний відповідач, як у ході судового розгляду, так і у письмових запереченнях, указали, що з огляду на норми ч. 1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 вказала, що, у силу норм ч. 2 ст. 1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді, а у її життєвій ситуації, ці обставини відсутні.

Третя особа пояснень щодо обставин справи в частині цивільного позову не надала.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними докази з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Відповідно до ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Спеціальне врегулювання даної обставини ґрунтується на бездіяльності осіб, які зобов`язані були, згідно з Законом України «Про психіатричну допомогу», вимагати у судовому порядку визнання такої особи недієздатною, тому суду надається право постановити рішення про відшкодування шкоди, завданої такою особою, на її чоловіка (дружину), батьків, повнолітніх дітей. Проте правила даної норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати дані особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми та працездатними; б) проживати разом із цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство, а також не скасовують вимог щодо наявності протиправних дій причинителя шкоди та зв`язку вказаних дій із спричиненою шкодою.

У даному випадку є установленим факт наявності за епізодом замаху на умисне вбивство - а) шкоди; б) протиправної поведінки особи; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою; г) вина.

Згідно копії свідоцтва про шлюб слідує, що з 20.10.2015 цивільні відповідачі є чоловіком та дружиною. До шлюбу разом проживали протягом останніх чотирьох років.

Тим самим, дійсним є те, що цивільні відповідачі тривалий час проживали разом, ОСОБА_6 , щонайменше з травня 2015 року знала про психічний розлад ОСОБА_26 , але не вжила заходів щодо запобігання шкоді, що власне убачається з вище досліджених судом доказів, зокрема, з даних установлених у ході експертиз.

Доводи про звернення до правоохоронних органів не можуть уважатися слушними заходами для запобігання шкоди, тим паче, що у висновку № 79 від 12.04.2016 відображено що такі дії ОСОБА_6 були обумовлені тим, що 26.01.2016 о 12 год. вона приїхала до дільничного інспектора та попросила його поїхати до квартири ОСОБА_9 , щоб останній віддав хоча б документи. Разом з ним приїхали до будинку, але ОСОБА_9 вдома не застали. Після цього поїхала до дільничного інспектора в його кабінет, де написала заяву посприяти повернути документи, які були в квартирі.

Аналізуючи питання щодо сум указаних у позові, суд відмічає, що позивач просить стягнути солідарно з цивільних відповідачів витрати на лікування 191 521, 12 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ у наслідок злочинних дій 4 996, 26 грн., вартість відновлюваного ремонту унаслідок ДТП 129 537, 60 грн., витрати за проведення експертизи 1 000 грн. та моральну шкоду 1 000 000 грн.

При цьому, так як вимоги заявлено до обох відповідачів, суд відразу ж відмічає, що уважає за необхідне з огляду на обставини визначені ч. 1 ст. 1186 ЦК України відмовити у позовних вимогах, які заявлено до ОСОБА_9 .

В частині позовних вимог до ОСОБА_6 , суд не убачає підстав для їх задоволення у частині стягнення витрат здійснених потерпілою з метою відновлювального ремонту ТЗ, так як на сьогодні жодним судом рішенням не установлено факту того, що винуватцем ДТП є ОСОБА_9 , відповідно і підстави стягувати збитки понесені за відновлення ТЗ та проведення експертизи, які стосуються даних питань, відсутні.

Адже, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, однак такого роду дані та факти, у цій ситуації, відсутні.

Згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення, тож при виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на лікування 191 521, 12 грн. та вартість відновлювального ремонту ТЗ у наслідок злочинних дій - 4 996, 26 грн., то останні підлягають до задоволення у частині вимог заявлених особисто до ОСОБА_6 у сумі 22 545, 79 грн. витрат на лікування та 4 996, 26 грн. понесених на відновлення салону ТЗ від плям крові та інші, які утворилися від нанесення ОСОБА_9 ушкоджень потерпілій.

Витрати на лікування суд стягує тільки у сумі 22 545, 79 грн., так як саме такий розмір останніх підтверджений чеками. Щодо видаткових накладних, то суд їх сприймає критично з огляду на те, що вони самі по собі не підтверджують факт дійсного понесення витрат на указані суми, та і у ракурсі того, що вони неналежним чином оформлені.

Вартість відновлення ТЗ унаслідок дій ОСОБА_9 , відповідно до висновку № 246/16 від 15.04.2016, складає 4 996, 26 грн.

Також, вартість експертизи по висновку № 246/16 складає 1000 грн..

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Зокрема, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої, яка була завдана унаслідок учинення суспільно небезпечного діяння, кримінального правопорушення, та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості й вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої/цивільного позивача 350 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У світлі наведеного суд уважає за доречне задовольнити указаний цивільний позов частково з підстав наведених вище.

VІ. Надаючи оцінку заявленим експертами ОСОБА_22 та ОСОБА_24 вимогам про відшкодування судових витрат пов`язаних з викликом в суд у сумі 619, 67 грн. кожному, суд ураховує таке.

Згідно ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 69 КПК України експерт має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом для надання пояснень чи показань, у разі, якщо проведення експертизи не є службовим обов`язком особи, яка залучена як експерт.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт має право одержувати винагороду за проведення судової експертизи, якщо її виконання не є службовим завданням.

У Інструкції «Про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 р. N 710 указано, що відповідно до законодавства (статті 121, 122 Кримінального процесуального кодексу України , стаття 275 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за свідками, потерпілими, законними представниками потерпілих, цивільними позивачами, представниками цивільних позивачів, а також експертами, спеціалістами і перекладачами зберігається середня заробітна плата за весь час, затрачений ними у зв`язку з явкою та викликом до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення (далі - орган, який зробив виклик). Особам, які не є працівниками підприємств, установ чи організацій, виплачується компенсація (здійснюється відшкодування) за відрив від звичайних занять. Крім того, всім зазначеним у цьому пункті особам, якщо виконання їх процесуальних функцій пов`язане з перебуванням за межами населеного пункту постійного проживання, компенсуються (відшкодовуються) такі витрати: вартість проїзду до місця виклику і назад; витрати, пов`язані з найманням жилого приміщення; добові. Такі витрати не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Сума компенсації (відшкодування) за втрачений заробіток обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100

(ЗП України, 1995 р., N 4, ст. 111). Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або

здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати її розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

Винагорода за виконану роботу експертам, спеціалістам, перекладачам сплачується, якщо така робота не є їх службовим обов`язком.

Розмір винагороди експерта, якщо виконана робота не є його службовим обов`язком, не може перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін`юсту.

З огляду, на, що суд не убачає передумов для задоволення цих звернень, так як не установлено, та ні чим не є підтвердженим розмір компенсації саме у сумі 619, 67 грн. кожному, та з чого така сума складається.

VІІ. Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

VІІІ. Питання арештованого майна у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України шляхом його скасування,так як у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_9 було відмовлено судом.

ІХ. Щодо запобіжного заходу, слід відмітити, що згідно п. 15 Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

З огляду на, що запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку слід уважати продовженим до моменту доставки (прийому) його до медичного закладу, з подальшим його скасуванням з часу такої доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України, суд постановив :

клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку уважати продовженим до моменту доставки (прийому) його до медичного закладу, з подальшим його скасуванням з часу такої доставки (прийому) неосудного до цього закладу.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , третя особа АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20.03.2003 року) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду у сумі 27 542 (двадцять сім тисяч п"ясот сорок дві) гривні 05 копійок та моральну у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень, вартість експертного дослідження у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, а всього 378 542 (триста сімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 05 копійок.

В іншій частині у задоволенні цивільного позову відмовити роз`яснивши потерпілій/цивільному позивачу можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

У задоволенні клопотань експертів ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , кожного окремо, про відшкодування судових витрат, відмовити.

Арешт накладений, як захід забезпечення кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_27 від 25.02.2016, на майно, а саме: грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 1765гривень; автомобіль марки «Renault Kangoo», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , скасувати після набрання законної сили цим судовим рішенням.

Речові докази: ножі, шапочку, конверти зі змивами, пластер, батарейки, ножни до ножа, скальпель, сліди папілярних узорів, подушку безпеки,- знищити; ТЗ «Renault Kangoo», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію, накладку до номерних знаків, уламки від автомобіля, повернути володільцю цього ТЗ.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві та прокурорів Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:00 год. 11.12.2018.

С у д д я : ОСОБА_1