ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року
м. Київ

справа № 333/2712/16-к

провадження № 51-6776 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року, ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та виправдано через відсутність у його діях складу кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 07 березня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на просп. Соборному (Леніна) у м. Запоріжжя, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, за допомогою фізичної сили відкрив вхідні двері до контрольно-пропускного пункту № 3 ПАТ «ЗАЗ» та незаконно проник у вказане приміщення. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 продовжував вчиняти хуліганські дії, безпричинно спровокував конфлікт із начальником караулу філіалу «Рубіж-авто» відділу охорони та режиму при ПАТ «ЗАЗ» ОСОБА_7 . На прохання ОСОБА_7 припинити свої протиправні дії та вийти з приміщення КПП № 3 ПАТ «ЗАЗ» ОСОБА_6 не реагував, та, схопивши останнього за руку, повалив на землю, при цьому погрожуючи йому фізичною розправою, тим самим продовжив грубо порушувати громадський порядок. Хуліганські дії ОСОБА_6 тривали не менше 10 хвилин та були припинені працівниками поліції. У результаті злочинних дій ОСОБА_6 було тимчасового припинено діяльність підприємства та заподіяно майнової шкоди у розмірі 2 543 грн 33 коп.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду безпосередньо не дослідив докази, а лише підтвердив висновки про їх оцінку, які були викладені у рішенні суду першої інстанції. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони обвинувачення, доводів її скарги належним чином не перевірив та свого рішення не мотивував. Крім того, прокурор вказує на те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції не було викликано в судове засідання представника потерпілого.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу, просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Згідно зі ст. 17 КПК Україниособа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
У поданій касаційній скарзі прокурор порушує питання щодо безпідставного виправдання ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Проте, як убачається з мотивувальної частини судового рішення, суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, з дотриманням вимог статей 86, 87, 94 КПК України зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.
При цьому Суд звертає увагу на те, що сторони даного кримінального провадження мали рівні можливості на представлення своїх доказів, підстав говорити про обмеження прав сторони обвинувачення, про що зазначав прокурор у скарзі, Суд не знаходить.
Так, суд першої інстанції, дослідивши у судовому засіданні показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника ПАТ «ЗАЗ» ОСОБА_14 , дані, що містились у відеозаписах із камер спостережень, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - особливої зухвалості, непідтвердження факту пошкодження майна ПАТ «ЗАЗ».
Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його належним чином умотивованим, а вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам статей 370, 373 КПК України.
З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Крім того, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції, за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України перевірив зазначені в них доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги прокурора про розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у відсутність представника потерпілого були предметом перевірки під час апеляційного перегляду, не знайшли свого підтвердження та були спростовані матеріалами кримінального провадження, з чим і погоджується Суд.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у скарзі, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, в вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3