Справа № 308/9351/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/46/18 за клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 17.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2018.

Старший слідчий СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події транспортні засоби: марки «Mercedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , причіп ТА-НО V0V0515, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 та свідоцтва про їх реєстрацію.

Клопотання вмотивоване тим, що у вказані транспортні засоби у приватних гаражах та складах в селах Ключарки та Нове Давидково Мукачівського району були перевантажені товари незаконно, без відповідного декларування та розмитнення переправлені до України з Китаю, а тому вони, як речові докази, мають важливе значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2018 клопотання залишено без задоволення. Відмову у накладенні арешту слідчий суддя вмотивував тим, що огляд транспортних засобів проводився без ухвали слідчого судді, постанову про визнання їх речовими доказами до клопотання не додано, підстави, мету, обґрунтування арешту майна та його чіткого переліку в клопотанні не зазначено.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової про задоволення клопотання та накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_3 з причепом ТА-НО V0V0515, реєстраційний номер НОМЕР_2 та документи, що посвідчують право власності на них. Прокурор вказує, що ці транспортні засоби мають значення речових доказів, оскільки використовувались для перевезення майна, одержаного злочинним шляхом, визнані такими постановою слідчого від 17.08.2018, і накладення на них арешту є необхідним для запобігання їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню та відчуженню. Вважає, що підстави, мета і обґрунтування арешту майна у клопотанні зазначені, а відсутність в додатку до клопотання постанови слідчого про визнання їх речовими доказами не є підставою для відмови в їх арешті.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, перевірив клопотання і додані до нього матеріали, обговорив доводи прокурора і прийшов до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Кримінальним правопорушенням, що його передбачено ст. 198 КК України, є заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Частина перша статті 170 КПК України арештом майна визначає позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з пунктом 1 частини 2 та частиною 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч.2 ст. 173 КПК України, окрім іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як видно зі змісту клопотання, доказів, достатніх для повідомлення будь-кому про підозру в учиненні кримінального правопорушення, ознаки якого вбачає у досліджуваній події прокурор, органом досудового розслідування не здобуто.

Встановлені прокурором фактичні обставини події не містять підстав та розумних підозр вважати, що вилучені транспортні засоби є доказами такого кримінального правопорушення. Прокурор не довів, що автомобілі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Не доведено прокурором і те, що вказані транспортні засоби можуть підлягати спеціальній конфіскації, конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також бути звернутим у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження які надані суду в обґрунтування клопотання, не вбачається, що транспортні засоби: марки «Mercedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп ТА-НО V0V0515, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є знаряддям злочину, зберегли на собі його сліди або що їх власники причетні до вчинення дій, кваліфікованих прокурором, як кримінальне правопорушення.

Водночас немає і підстав вважати, що арешт транспортних засобів, зазначених у клопотанні, був би розумним і співмірним завданням даного кримінального провадження обмеженням права власності цих осіб.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2018, якою відмовлено у накладенні арешту на транспортні засоби: марки «Mercedes Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , причіп ТА-НО V0V0515, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 та свідоцтва про їх реєстрацію, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: