Провадження № 274/4285/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/586/18

І м е н е м У к р а ї н и
21.11.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4285/18 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверівка Васильківського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем зі складання металевих конструкцій в ТОВ "Метсейл Україна", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді майстра - номера обслуги шостої обслуги другого протитанкового артилерійського взводу другої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин 07 листопада 2014 року о 8 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд до 08 квітня 2015 року.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

21 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 407 КК України та з врахуванням ст. 69 КК України узгоджують покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України є злочином середньої тяжкості, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (21.08.18) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 407 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 , не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_3 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.

Разом з тим, ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" (07.09.17) має дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої не позбавлений батьківських прав, вчинив умисний злочин, який не є ні тяжким, ні особливо тяжким, тобто є особою, яка підпадає під дію п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.16. ОСОБА_3 не є особою, до якої не застосовується амністія відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році». Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, не вбачається.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та з врахуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.16 звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1