Ухвала
іменем України

07 травня 2019 року

м. Київ
справа № 755/12220/18

провадження № 51-2154 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року,

встановив:

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 393 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 змінено. Призначено ОСОБА_4 покарання за частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 393 КК із застосуванням статті 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
В решті вирок районного судузалишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну ухвали апеляційного суду шляхом застосування до засудженого статті 75 КК. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу захисника адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, вимоги захисника стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у своїй касаційній скарзі.
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3