ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/6995/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/833/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду в режимі відеоконференціїї апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Харківського районного Харківської області від 26 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання..

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 17 січня 2008 року умовно достроково на не відбутий строк 8 місяців 21 день.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому зазначає, що засуджений мав неодноразові стягнення, не виплатив в повному обсязі цивільний позов.

Таким чином на думку автора апеляційної скарги ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

10 червня 2014 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)».

За час відбування покарання характеризується позитивно; працевлаштований кухаром їдальні житлової зони установи, раніше мав чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався двадцять разів.

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції з призначеного покарання у виді 13 років 3 місяців ОСОБА_7 відбув 11 років 5 місяців 22 дні фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 8 місяців 21 день.

Отже викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання засудженим ОСОБА_7 , а ті стягнення які він мав, і на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, погашені у встановленому законом порядку.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного Харківської області від 26 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді