Справа № 639/717/19
Провадж. № 1-кс/639/469/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - ОСОБА_4 , представника - ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - ОСОБА_5 , заявника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_6 на порушення його прав під час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, в якій просив зобов`язати начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини №27 забезпечити додержання його прав на надання медичної допомоги, та вжити заходи по невідкладному проведенню необхідних медичних обстежень, а саме: проведення огляду лікарем терапевтом, стоматологом, офтальмологом, урологом, кардіологом в спеціалізованій медичній установі та провести лікування на підставі вказаного обстеження, консультативних висновків та медичних показань.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 доповнили вимоги скарги та просили зобов`язати завідувача медичної частини №27 не пізніше одного робочого дня з моменту оголошення рішення суду підготувати запит до начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про направлення ОСОБА_6 з приводу його захворювань до спеціалізованих медичних установ.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що скаргу необхідно задовольнити частково, зобов`язати медичну частину №27 та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» організувати проведення обстеження та лікування ОСОБА_6 відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, лікарями які відсутні в штаті медичної частини №27.

Представник Харківської міської медичної частини №27 філії ДУ «ЦОЗДКВС України» у Харківській та Луганській областях заперечували проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , матеріали судового провадження, заслухавши думку учасників, приходжу до такого.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Сєверодонецького міського суду Луганської області від 15.05.2015 року стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами цього ж суду та іншими судами. На теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 знаходиться на розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова, обвинувачений тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який розташований в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Надаючи правову оцінку наявності підстав постановлення ухвали в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України, суд виходить з такого.

В судовому засіданні встановлено, що по прибуттю до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг на стай здоров`я не пред`являв. Загальний стан здоров`я на час огляду був задовільний. При тілесному огляді тілесних ушкоджень виявлено не було.
Згідно пояснень ОСОБА_6 у 1996 році він перехворів сечокам`яною хворобою, а у 1999 року під час проходження служби в армії захворів на двосторонню пневмонію, що в свою чергу дало ускладнення на нирки та був поставлений діагноз гострий нефрит. Крім того, у 2014 року під час проходження обстежся у медичній частині військкомату у ОСОБА_6 встановлено підозру щодо ішемічної хвороби серця.

На протязі 2018 року ОСОБА_6 тричі звертався до начальника медичної частини №27 з заявами щодо необхідності медичних обстежень та надання медичної допомоги, однак адміністрація установи на його заяви не відреагувала, належної медичної допомоги надано в повному обсязі не було.

Після подання скарги до суду була зроблена лише флюрографія та електрокардіограма.

Ув`язнений продовжує скаржитися на стан здоров`я, зокрема, щодо руйнування зубів, погіршення зору та погіршення загалом його стану здоров`я.

При цьому, як встановлено судовим розглядом, на теперішній час в штаті медичної частини №27 є лише лікарі терапевт, рентгенолог та стоматолог, лабораторні дослідження здійснюються лише щодо пацієнтів, які лікуються в стаціонарі.

Наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України із закладом охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі за текстом Порядок №239/5/104), пунктом 2.3. якого встановлено, що під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Відповідно до положень Європейських пенітенціарних правил-1 (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Життя в місцях позбавлення волі повинно бути, наскільки це можливо, наближене до позитивних аспектів життя у суспільстві. Адміністрація пенітенціарних установ мусить забезпечувати охорону здоров`я всіх ув`язнених цих установ. Компетентна інстанція повинна брати до уваги будь-які письмові скарги-від ув`язненого, якщо в них є підстави припускати, що права ув`язненого були порушені. Пенітенціарні установи регулярно інспектуються урядовими органами з метою оцінки того, чи відповідає управління ними вимогам національного законодавства та міжнародного права, а також положень даних Правил.
Відповідно до практики ЄСПЛ, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (пп. 72-74 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Так, загальні принципи практики Європейського суду з прав людини сформовані в пунктах 77, 78 рішення по Справі «Кущ проти України»(заява № 53865/11, остаточне 03/03/2016),п. 149 рішення у Справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12, остаточне 24/06/2016), за змістом яких:
Суд неодноразово наголошував на тому, що охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkeу) [ВП], заява № 22277/93, п. 87, ECHR 2000-VII, і «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 90, від 4 жовтня 2005 року).
Суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була належною (див. рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), заяви № 9852/03 та № 13413/04, п. 116, від 29 листопада 2007 року). Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою (див., наприклад, рішення у справі «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 83, ECHR 2006-ХІІ), оперативність і точність постановки діагнозу і надання допомоги (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), п. 115, та рішення у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), заява № 72286/01, пп. 104-106, від 28 березня 2006 року), а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів (див. там само, пп. 109 та 114; а також рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 79, від 4 жовтня 2005 року; та «Попов проти Росії» (Popov v. Russia), заява № 26853/04, п. 211, від 13 липня 2006 року). Державні органи влади також повинні довести, що були створені умови, необхідні для фактичної реалізації призначеного лікування (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan, п. 116, та рішення у справі «Голомийов проти Молдови» (Holomiov v. Moldova), заява № 30649/05, п. 117, від 7 листопада 2006 року).
Отже, враховуючи вищенаведене національне законодавство, практику Європейського суду з прав людини, кадрові та матеріально-технічні можливості Харківської міської медичної частини №27, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 провести медичне обстеження ОСОБА_6 , з урахуванням скарг на стан його здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, та надати необхідну медичну допомогу і провести лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати протягом найкоротшого об`єктивно можливого строку проведення медичного обстеження та лікування ОСОБА_6 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, зокрема, лікарів офтальмолога, кардіолога, уролога та стоматолога.

Оскарження ухвали не передбачено ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1