Справа № 344/1577/19
Провадження № 1-кс/344/1013/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу на дії слідчого в кримінальному провадженні № 0000065 ,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що 07.01.2019 р. здійснено огляд місця події, під час якого вилучено автомобіль марки CITROEN модель Berlingo (VIN VF7GC9HWC94264904), реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у володінні скаржника. 07.01.2019 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань матеріали за ознаками кримінального правопорушенн, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області зазначений автомобіль визнано речовим доказом та вилучено його. Скаржник просив суд визнати бездіяльність слідчого щодо відмови передати йому на відповідальне зберігання вказаний автомобіль.

В судовому засіданні адвокат скаржника підтримав скаргу та надав пояснення про те, що автомобіль вилучено за протоколом огляду місця події, всі слідчі дії на даний час вже здійснено, скаржник не знав про зміни в автомобілі, арешт не було накладено, було подано клопотання про повернення автомобіля, в задоволенні якого слідчий відмовив, скаржник може зберігати автомобіль і технічний паспорт до закінчення досудового розслідування.

На запитання суду представник скаржника вже надав пояснення про те, що він не підтримує своє попереднє пояснення про необхідність повернення автомобіля до завершення досудового розслідування, а підтримує в частині повернення до завершення судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Також адвокат висловив думку про те, що відмова слідчого у задоволенні клопотання про повернення автомобіля є формою бездіяльності.

В першому абзаці прохальної частини скарги вказано на звернене до суду прохання скаржника про визнання бездіяльності слідчого щодо відмови у переданні майна.

Отже зазначене прохання скаржника полягає у встановленні судом факту, що має юридичне значення, без визначення правового наслідку такого визнання неправомірним, незаконним.

В судовому засіданні слідчий заперечив скаргу з тієї підстави, що автомобіль вилучено під час огляду місця події, було призначено експертизу транспортного засобу і документу про реєстрацію транспортного засобу, в автомобілі змінено реєстраційний номер у спосіб вварювання в кузов частини номеру, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містить ознаки підроблення, свідоцтво та автомобіль визнано речовими доказами.

Судом встановлено наступні обставини.

24.01.2019 р. скаржник подав слідчому клопотання про повернення на відповідальне зберігання автомобіля марки CITROEN модель Berlingo (VIN НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28/01/2019 р. слідчий письмово повідомив скаржника про те, що на даний час у кримінальному провадженні № 0000065 від 07.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 358 КК України не прийнято остаточне процесуальне рішення, досудове розслідування не завершено, спірний автомобіль визнано речовим доказом, його повернення не можливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ч. 2 ст. 98 КПК України вказано, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В п. 3 ст. 100 КПК України вказано, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. Повернення оригіналу документу здійснюється у випадку наявності необхідності, яку скаржник зобов`язаний був обґрунтувати в клопотанні до слідчого та у скарзі на відмову слідчого вчинити відповідну дію.

В судовому засіданні слідчий надав перед судом пояснення про те, що автомобіль визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, документ містить ознаки підроблення.

Зазначене кримінальне провадження ще не завершено, а тому речові докази, які містять на собі сліди злочину не можуть буди повернені скаржнику.

В ст. 167 КПК України вказано, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Таким чином транспортний засіб зі зміненим номерним знаком кузова і документ на нього, що містить ознаки підроблення у разі визнання речовими доказами не підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна.

Також відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом змінює його процесуально-правову природу і правове регулювання відносин щодо утримання відповідного майна.

Документи з ознаками підроблення та визнані речовим доказом не підлягають поверненню.

Крім цього питання використання речових доказів в кримінальному провадженні, оголошення підозри, звернення з обвинувальним актом є компетенцією слідчого і прокурора. Так слідчим було відмовлено у поверненні речового доказу, що містить сліди злочину.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Тому не може бути зобов`язано слідчого вирішити долю речового доказу за обставин надання законом такої компетенції іншому уповноваженому суб`єкту в порядку ст. 100 КПК України.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже слідчому судді законом не надано повноваження встановлювати факти, що мають юридичне значення у формі визнання бездіяльності слідчого.

Відповідно до зазначеного, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зобов`язання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 про повернення автомобіля CITROEN Berlingo (VIN НОМЕР_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1