Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2218/17
Провадження № 1-кп/644/388/19

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , представників ТОВ « ГУД ВІН ХХ1» - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000906 від 17.11.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васищеве Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом дитинства, раніше не судимого, працювавшего ТОВ «ГУД ВІН ХХ1» водієм до лютого 2017 року, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 17.11.2015, приблизно о 04.40, керував технічно справним автомобілем «Hyundai HD 7855-01», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. С. Грицевця у м. Харкові зі сторони вул. Зубарева в напрямку вул. Роганської зі швидкістю приблизно 60 км/годину.
Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 29, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким :
п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який в цей час рухався попереду нього по його смузі руху в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Згідно висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 04/25-КЕ/2017 від 27.03.2017 в момент первинного контакту з автомобілем пішохід ОСОБА_12 знаходився у вертикальному до нього положенні та був обернений лівою задньою поверхнею тіла до правого переднього габаритного кута транспортного засобу.
Причиною смерті ОСОБА_12 є гостра крововтрата, яка розвинулася внаслідок зовнішнього та внутрішнього (в ліву плевральну та черевну порожнини) крововиливів із ушкоджених, відповідно, лівої підколінної артерії та лівої легені і печінки.
Порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_12 , який в цей час рухався попереду нього по його смузі руху в попутному напрямку та якого він об`єктивно спроможній був виявити, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і допустив на нього наїзд, що спричинило вищевказані наслідки.
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого, ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, дав суду свідчення щодо обставин вчиненого ним злочину так, як про це викладено у вироку, обставини скоєння цього злочину не оспорює жодним чином, щиро розкаюється, вперше вчинив цей злочин.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , зазначеного вище, визнав повністю, надав показання як викладено у вироку, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з урахуванням відсутності проти цього заперечень учасників судового провадження( прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, представників цивільних позивачів та цивільних відповідачів) , приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно викладених обставин, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_12 .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення обвинуваченим, дані про його особу.

Судом досліджено, що обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має двох дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом дитинства, працював ТОВ «ГУД ВІН ХХ1» водієм до лютого 2017 року, негативних характеристик щодо обвинуваченого сторонами не надано, вчинив необережний тяжкий злочин, під час скоєння якого у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів не перебував, вину визнав повністю, щиро розкаявся, відшкодував матеріальні затрати потерпілої на поминальну трапезу у зв`язку з похованням чоловіка та на послуги адвоката.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є визнання вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення , щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відсутні.

З урахуванням ступеню тяжкості, суспільної небезпеки скоєного, даних щодо особи обвинуваченого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_6 основне - у виді позбавлення волі, додаткове позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні питання щодо відбування покарання ОСОБА_6 , суд виходить з вимог п. в, ст.1 Закону України«Про амністію у 2016 році», якою передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; ст. 10 цього ж Закону, відповідно до якої особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі; ст. 15 цього ж Закону, згідно якої, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, й вважає, є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного і додаткового покарання.

ОСОБА_6 подав заяву, в якій просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року та заявив про це й усно у судовому засіданні, надав свідоцтва про народження двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом дитинства (відповідне посвідчення надано та міститься в матеріалах справи), тобто на день набрання чинності зазначеним законом, обвинувачений, не позбавлений батьківських прав, мав дітей, яким не виповнилося 18 років, крім того один з них є дитина-інвалід.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив звільнити його від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році», прокурор та потерпіла не заперечували проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», прокурор вважав за можливе звільнення від відбування основного покарання, потерпіла не мала заперечень проти звільнення обвинуваченого від покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 на день набрання чинності Законом України « Про амністію у 2016 році», не позбавлений батьківських прав, мав дітей, яким не виповнилося 18 років, крім того один з них є дитина-інвалід.
Провадження за цивільним позовом, в частині позовних вимог, заявлених обвинуваченому ОСОБА_6 потерпілою ОСОБА_4 на суму 23699,92 гривень та 10000,00 гривень у відшкодування спричиненої ним матеріальної шкоди, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від вказаних вимог.

Цивільний позов, заявлений ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ МЕГА-ГАРАНТ» потерпілою ОСОБА_4 на суму 47169,00 гривень у відшкодування витрат на ритуальні послуги при похованні чоловіка та виготовлення і встановлення пам`ятника та 43848,00 гривень на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_13 шкоду , пов`язану зі смертю батька в межах регламентної суми виплати на одного утриманця, - підлягає задоволенню у зв`язку із його доведеністю.

Так, на момент дорожньо-транспортної пригоди, Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_6 , була застрахована ПАТ « СК « МЕГА-
ГАРАНТ « на підставі страхового Полісу № АЕ 3085063 обов`язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів.
Відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року за № 1961 -ІУ
Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , в п.1.1ст.1 вказано наступне: страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, здійснюється будь якою особою, яка експлуатує його на законних підставах . Таким чином, ПАТ «СК «МЕГА ГАРАНТ» повинна відшкодувати позивачеві витрати, пов`язані з похованням її чоловіка ОСОБА_12 , ритуальними послугами та встановленням пам`ятника у розмірі 47169 гривень.
Відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року за № 1961 -ІУ
Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , згідно п.27.2 ст. 27, зі страховика , ПАТ «СК «МЕГА ГАРАНТ» на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_13 підлягає стягненню шкода, завдана смертю батька, в межах регламентної суми виплати на одного утриманця у загальному розмірі 43848.00 грн.
Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування вказаної шкоди потерпілою ОСОБА_4 надано аналогічні викладеним вище пояснення й документальні підтвердження вказаних затрат( а.с. 85-96 ).

Представник відповідача заперечень проти позову не надав, лише зазначив про необхідність з`ясування від кого та які виплати отримала потерпіла у зв`язку з вказаним кримінальним правопорушенням, що й було з`ясовано судом під час судового засідання. Доказів на спростування доводів позивача не надав.
Приймаючи до уваги викладене, вимоги Закону України від 1 липня 2004 року за № 1961 -ІУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ,суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у зв`язку з їх доведеністю.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держбюджету України.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 373 ч.2, 374 КПК України, п. в ст.1, ст. ст. 10, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», Закону України від 1 липня 2004 року за № 1961 - ІУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ,суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять ) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування основного (позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років) і додаткового ( позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три) роки) покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_4 47169,00 гривень у відшкодування витрат на ритуальні послуги при похованні чоловіка та виготовлення і встановлення пам`ятника та 43848,00 гривень на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_13 шкоду , пов`язану зі смертю батька в межах регламентної суми виплати на одного утриманця.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України витрати на проведення авто технічної експертизи № 9816 від 29.11.2016 року - 3303,00 грн. у кримінальному провадженні № 0000906 .

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя