Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
331/3639/18: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти життя та здоров'я особи; Умисне вбивство.
Надіслано судом: 16.04.2019. Зареєстровано: 17.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 18.04.2019.
Дата набрання законної сили: 03.04.2019
Номер судового провадження: 11-кп/807/580/19
Дата документу 03.04.2019 Справа № 331/3639/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/3639/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/580/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницької УВП «№1»,

розглянула 3 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні та заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке відносно засудженого ОСОБА_8 .

Встановлені ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області засуджений ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини на більш м`яке, зазначивши, що вироком судової колегії у кримінальних справах Запорізького обласного суду від 10.12.1999 року він був засуджений за ч.2 ст. 142, п.п. «ж», «і» ст. 93 КК України до покарання у вигляді смертної кари розстрілу з конфіскацією усього належного йому майна. 30.06.2000 року призначене покарання було замінено на довічне позбавлення волі. На сьогодні він фактично відбув більше 20 років позбавлення волі, тому враховуючи практику ЄСПЛ він має право на перегляд довічного строку покарання, а також право знати, на яких критеріях та коли саме такий перегляд може бути здійснений. На підставі викладеного, просив його клопотання задовольнити у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 , вказавши про те, що діюче кримінальне законодавство не дозволяє застосовувати положення статей 81 та 82 КК України до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, тому умовно-дострокове звільнення від відбування якого або заміна його на більш м`яке не передбачено.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить судове рішення скасувати, постановити нову, якою звільнити його достроково або замінити невідбуту частини покарання більш м`яким, визначити термін можливого перегляду покарання, встановивши проміжок часу для його повторення і критерії, на підставі яких він має відбутися.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення судом його права, передбачені ст. 3 Конвенції та ст. 28 Конституцією України, та відсутність будь-яких підстав для його подальшого його утримання в установі виконання покарань.

Посилаючись на конвенцію та практику Європейського суду, вказує про наявність правових підстав для задоволення його клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, пославшись на рішення Європейського суду з прав людини, вказав про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу засудженого, пославшись на практику Європейського суду та відсутність прямої заборони для застосування положень ст.ст. 81, 82 КК України, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого, вказавши про відсутність законних підстав для її задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст. 537КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 раніше обране покарання у вигляді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.

За змістом поданого ОСОБА_8 клопотання, останній висуває вимоги про дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За положеннями ст. 82КК України вбачається, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У пунктах 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Положеннями статті 51КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Таким чином, зі змісту положення ст.ст. 81 та 82КК України вбачається, що законодавством не передбачено застосування наведених норм до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Після засудження ОСОБА_9 до смертної кари, а в подальшому з урахуванням рішення Конституційного суду України до довічного позбавлення волі законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочини, вчинені останнім, не пом`якшувалося.

Підстав для застосування положень частини третьої статті 74КК України відсутні.

З огляду на посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення його права з підстав неврахування практики Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу що це питання перебуває у площині законодавчого врегулювання.

Разом з тим, за нормами діючого законодавства механізму умовно-дострокового звільнення або заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке стосовно засуджених до довічного позбавлення волі не передбачено.

Однак, законодавством передбачений інститут помилування. Так, частиною першою статті 87КК України встановлена можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно з частиною другою статті 87КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, а згідно ч. 7 ст. 151КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

Таким чином, КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведене вище переконує судову колегію у обґрунтованості висновку суду першої інстанції, що можливість умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі на теперішній час з урахуванням діючого законодавства не може бути застосована.

Ніяких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення по розгляду клопотання засудженого суд не вбачає, а тому воно не підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 372, 532, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні та заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...