Провадження № 1-кс/201/7175/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, у якій скаржник просить визнати незаконною бездіяльність слідчих Відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження 0000045 від 20 вересня 2017 року щодо неповернення майна, яке належить ОСОБА_4 ; зобов`язати слідчих Відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000045 від 20 вересня 2017 року, повернути ОСОБА_4 майно, вилучене під час обшуку від 14 березня 2018 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з протоколом обшуку від 14 березня 2018 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, а саме грошові кошти в сумі 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) доларів США:

- Грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 34 (тридцять чотири) купюри;

- Грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 4 (чотири) купюри;

- Грошові кошти номіналом по 20 (двадцять) доларів США у кількості 8 (вісім) купюр;

- Грошові кошти номіналом по 10 (десять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра;

- Грошові кошти номіналом по 5 (п`ять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра.

Від представника заявника адвоката ОСОБА_3 на адресу суду 23 листопада 2018 року надійшла заява про розгляд даної скарги без його участі, скаргу просив задовольнити з підстав у ній викладених.

Представник Відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи; причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду скарги до суду не звернувся, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна гідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасового вилученого майна.

Судом встановлено, що 14 березня 2018 року слідчими з ОВС СУФР ГУ ДФС у Київській області у межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000045 від 20 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 був проведений обшук, в ході якого у ОСОБА_4 були вилучені грошові кошти в сумі 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) доларів США:

- грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 34 (тридцять чотири) купюри;

- грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 4 (чотири) купюри;

- грошові кошти номіналом по 20 (двадцять) доларів США у кількості 8 (вісім) купюр;

- грошові кошти номіналом по 10 (десять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра;

- грошові кошти номіналом по 5 (п`ять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року у справі №760/15904/18 зобов`язано уповноважених осіб відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Київській області повернути ОСОБА_4 майно, вилучене під час обшуку 14 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , проте останнє побавлено можливості це зробити у зв`язку з тим, що, кримінальне провадження №0000040 від 12 червня 2018 року було об`єднано із кримінальним провадженням №0000045 від 20 вересня 2017 року, а територіальну підслідність визначено за СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, куди було передано кримінальне провадження з вилученим у ньому майном.

Тому постановою про відмову в задоволенні клопотання від 09 листопада 2018 року СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області скаржнику було відмовлено у поверненні тимчасово вилученого майна на підставі зазначеної ухвали Солом`янського районного суду міста Києва, оскільки цією ухвалою майно зобов`язано службових осіб відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, а не співробітників ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Частиною 5 статті 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із зверненням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Також ч.1 ст.237 КПК України вказано, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

У даній справі судом встановлено, що грошові кошти, вилучені під час обшуку 14 березня 2018 року, відноситься до тимчасово вилученого, оскільки речовим доказом вилучені грошові кошти відповідною постановою слідчого визнано не було, оскільки доказів протилежного суду надано не було.

Таким чином встановлено, що зазначене майно підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, а отже у відповідності до вищезазначених вимог статті 171 КПК України орган досудового розслідування повинен був звернутися із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.

Проте клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в порушення вказаних вимог закону подано не було.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше утримання слідчим майна скаржника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном скаржника, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дана скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, тощо.

Відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги та зобов`язання органу досудового розслідування повернути власнику вилучені відповідно до протоколу обшуку від 14 березня 2018 року грошові кошти.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 170 - 174, 237, 376 КПК України, слідчий суддя , -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність слідчих Відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000045 від 20 вересня 2017 року щодо неповернення майна, яке належить ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчих Відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000045 від 20 вересня 2017 року, повернути ОСОБА_4 майно, вилучене під час обшуку від 14 березня 2018 року за адресою АДРЕСА_1 згідно з протоколом обшуку від 14 березня 2018 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, а саме грошові кошти в сумі 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) доларів США:

- грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 34 (тридцять чотири) купюри;

- грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 4 (чотири) купюри;

- Грошові кошти номіналом по 20 (двадцять) доларів США у кількості 8 (вісім) купюр;

- Грошові кошти номіналом по 10 (десять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра;

- Грошові кошти номіналом по 5 (п`ять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1