Номер провадження: 11-кп/785/978/18
Номер справи місцевого суду: 492/218/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з Ізмаїльської установи виконання покарань (№22) апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року та на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000742 від 14 грудня 2016 року,відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ярове Тарутинського району Одеської області, росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий:
- 15.09.1999 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 208 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.03.2000 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 81, ст. 208 КК України (1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 24.10.2005 р. Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 20.02.2008 р. Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки із застосуванням ст. 76 КК України;
- 04.06.2009 р. Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 05.12.2011 р. Тарутинським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;
- 31.08.2016 р. Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки із застосуванням ст. 76 КК України,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Арцизького районного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Відповідно до вимог ч.1, ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_8 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано сім місяців позбавлення волі з невідбутого частини покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 квітня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1057 гривень 20 копійок.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року виправлено описку у резолютивній частині вироку Арцизького районного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року та в абзаці другому резолютивної частини зазначено, що «…до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частково сім місяців позбавлення волі з не відбутого ним покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року…».

Оскаржуваним вироком суду встановлено, що 13 грудня 2016 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по пасовищу, розташованому на південній околиці с.Веселий Кут Арцизького району Одеської області, неподалік буд. АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла ОСОБА_9 , керуючись раптово виниклим прямим умислом, скерованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, таємно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відкривання запірних пристроїв у вигляді металевих гачків, якими було оснащено хвіртку до господарського двору, проник до вищезазначеного господарського двору, після чого, відсунувши камінь, яким було підперто вхідні двері до господарської будівлі (сараю) для утримання овець, проник до зазначеного приміщення, звідки таємно викрав одну вівцю віком 3 роки, вагою 47 кг, котну, білої масті, вартістю 1400,00 грн., що належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуваний вирок та ухвалу суду, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, а також вирішити питання із її цивільним позовом.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що судом була допущена неповнота судового розгляду, через яку залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. Зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого. Крім того, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , чим були грубо порушенні її процесуальні права.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона не була присутня в судовому засіданні під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Вказані доводи спростовуються журналом судового засідання та змістом оскаржуваного вироку, з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 з`явилась в судове засідання, була допитана головуючим суддею щодо фактичних обставин кримінального провадження, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, виступала у судових дебатах.

При цьому в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що їй була повністю відшкодована матеріальна шкода і вона не має до обвинуваченого ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру.

Положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Апеляційний суд не перевіряє доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , в яких вона зазначила про неповноту судового розгляду і про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судовий розгляд в суді першої інстанції був здійснений в порядку ст.349 КПК України. При цьому, головуючий суддя роз`яснив обвинуваченому, потерпілій та іншим учасникам судового розгляду наслідки розгляду кримінального провадження за скороченою процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України і що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

При цьому, потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Враховуючи дану норму Кримінального процесуального закону, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину та кваліфікація його дій не можуть бути оскаржені потерпілою під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому доводи її апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинено повторно.

Окремо апеляційний суд зазначає, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 не узгоджуються між собою, оскільки вона одночасно просила апеляційний суд скасувати оскаржуваний вирок і направити кримінальне провадження на новий розгляд в суді першої інстанції, при цьому вирішити питання з її цивільним позовом. Вказані вимоги суперечать одна одній і є взаємовиключними.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_9 і про невідповідність покарання призначеного ОСОБА_8 ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Так, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови за №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, висновок досудової доповіді органу пробації та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_8 суд відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд слушно звернув увагу, що інкримінований злочин ОСОБА_8 вчинив в період іспитового строку.

Покарання ОСОБА_8 було призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України і на думку апеляційного суду є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання апеляційним судом не встановлено та потерпілою в судовому засіданні та в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Арцизського районного суду Одеської області від 27 квітня 2018 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України та ухвалу Арцизського районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року про виправлення описки залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4