Справа № 467/1334/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000531 від 03 жовтня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта базова вища, не працююючого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 29 жовтня 2018 року, точного часу не установлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, через відкриту хвіртку, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , після чого, витягнувши металеву скобу з дверної рами, незаконно проник до житлового будинку, звідки таємно викрав ланцюгову бензопилу марки «Фореста» моделі ФА-58С, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2 300,00 грн.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, підтвердив обставини його скоєння, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення.

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що в кінці жовтня 2018 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час, він прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , щоб допомогти останній пиляти дрова. Відчинивши хвіртку, він зайшов на подвір`я та побачив, що на дверях висить замок. Зрозумівши, що ОСОБА_5 не має вдома, він вирішив забрати її бензопилу, оскільки знав, що вона знаходиться в будинку, так як раніше часто бував у потерпілої вдома. Підійшовши до вхідних дверей, він руками витягнув з дверної рами металеву скобу, відчинивши двері. Зайшовши до будинку, він побачив у веранді на підлозі бензопилу, яку забрав додому. Пізніше він продав її чоловіку на ім`я ОСОБА_6 за 300,00 грн. У вчиненому щиро кається, свою провину визнає, просив вибачення у потерпілої.

В свою чергу, потерпіла, будучи допитаною згідно правил ст. 353 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, в судовому засіданні дала показання про те, що 29 жовтня 2018 року вранці вона пішла до своєї доньки доглядати за дитиною. Додому повернулась приблизно о 14 год. 30 хв. та побачила, що на вхідних дверях вирвана скоба. Коли дочка зайшла до хати, а саме до майстерні, яка у неї знаходиться у веранді, то побачила, що немає бензопили. Потерпіла та її дочка одразу вирішили, що крадіжку вчинив саме ОСОБА_7 , оскільки він мав прийти до неї пиляти дрова та знав, де саме зберігається бензопила. Повідомила, що ОСОБА_4 просив у неї вибачення. Бензопилу купувала в магазині два роки назад приблизно за 2 400,00 грн.

Ці показання обвинуваченого та потерпілої, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, сприймались судом безпосередньо, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений і потерпіла погодились з недоцільністю дослідження доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та кваліфікацією його дій за ч.3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Тому суд, переконавшись, що учасники процесу, у тому числі й потерпіла, вірно розуміють зміст обставин цього кримінального провадження, не оспорюють правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, і щодо розміру спричиненої матеріальної шкоди, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Зокрема, суд дослідив довідку фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , відповідно до якої станом на 29 жовтня 2018 року вартість ланцюгової бензопили Foresta FA-58S становить 2300,00 грн.

Що ж до постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 01 листопада 2018 року, а також розписки ОСОБА_5 від 01 листопада 2018 року про отримання на зберігання бензопили червоного кольору марки Фореста модель FA-58S, то суд розцінює їх як такі, що доводять можливість/неможливість вирішення долі речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи, шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

При цьому, суд, крім іншого, виходив із роз`яснення, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, відповідно до яких крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, зокрема, те, що інкримінований злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

В той час як обвинувачений на обліку в Арбузинському МРВ філії ДУ Центр пробації» в Миколаївській області, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно ст. 89 КК України не має судимості, проте, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, не перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одружений, не працює, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, як то, він попросив вибачення у потерпілої, розкаявся у скоєному, давав правдиві показання, не перешкоджав розкриттю злочину.

А от обставин, що обтяжують покарання, згідно із ст. 67 КК України, суд не установив.

За такого, покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа регламентованих ст. 76 КК України.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як ним самим, так і іншими особами.

Приймаючи таке рішення, суд враховував, окрім вищевикладеного, й досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження інспектором Арбузинського МРВ філії ДУ Центр пробації» в Миколаївській області.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, але із звільненням від його відбування з випробуванням, за таких обставин, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. .
Про можливість належної соціалізації та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення, його поведінка після вчинення злочину та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання на даному етапі немає.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні належить вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Розмір процесуальних витрат перед судом документально не доведений, а тому він не приймає рішення щодо їх розподілу згідно із положеннями ст. 124 КПК України.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні ланцюгову бензопилу Foresta FA-58S, червоного кольору з серійним номером С/Н: ZTM - залишити у володінні ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1