Справа №345/3650/18
Провадження № 1-кп/345/107/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000962 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, раніше судимого вироком Калуського міськрайонного суду від 21.02.2017 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 240 годин громадських робіт; вироком Калуського міськрайонного суду від 20.04.2018 року за ч.2 ст.389 КК України до 3-х місяців арешту, громадянина України, за ч.1 ст.162, ч.3 ст.357 КК України,-

в с т а н о в и в:
що ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до володіння особи та вчинив незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами .

Злочин вчинено при наступних обставинах:

Так, 06.08.2018 року близько 22.30 годин ОСОБА_4 , маючи на меті проникнути у будинок, прибув до домоволодіння, що в АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , де умисно, проти волі законного володільця, за допомогою ключа, незаконно проник усередину даного будинку.
Перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 незаконно пересувався по кімнатах і таким чином порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст.30 Конституції України, а саме право на недоторканість житла.
06.08.2018 року близько 22.35 годин ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , побачив на столі паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24.06.1999 року Калуським МВ УМВС України в Івано-Франківській області громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , важливі особисті документи, а саме: трудову книжку НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , карту фізичної особи платника податків Калуської ОДПІ на його ім`я, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 від 08.07.2003 року.
Діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів паспортом, трудовою книжкою ОСОБА_5 та карткою фізичної особи-платника податків на його ім.»я, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 від 08.07.2003 року, з метою подальшого використання.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, і підтвердив, що злочини вчинив при вищенаведених обставинах та що дійсно 06.08.2018 року близько 22.30 годин за допомогою ключа проник усередину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 та , перебуваючи у будинку, заволодів паспортом гр. України, трудовою книжкою та ідентифікаційним кодом ОСОБА_5 .. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, де вказує, що шкода, завдана злочином, відшкодована йому в повному обсязі, просить суд ОСОБА_4 суворо не карати, не позбавляти його волі, а розгляд справи проводити у його відсутності.

Суд, визнавши у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор не заперечує проти цього. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинених ним злочинах у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до володіння особи, та за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння паспортом та важливими особистими документами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не числиться, позитивно характеризується, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що тяжких наслідків від злочинів не наступило, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді штрафу, думку потерпілого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.162 КК України та покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.3 ст.357 КК України з врахуванням обставин і наслідків злочину, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 65 ,70 КК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.162, ч.3 ст.357 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України штраф у розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень;

-за ч.3 ст.357 КК України штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання штраф у розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень.

Речові докази - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24.06.1999 Калуським МВ УМВС України в Івано-Франківській області на ім`я ОСОБА_5 , картку платника податків № НОМЕР_3 , трудову книжку НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , два ключі, один з яких чорного кольору, а інший- кольору металіка, які передано на зберігання ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: