Справа № 299/1823/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 як представника АТ "Ощадбанк", розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11сс /4806/106/18 за апеляційною скаргою представника АТ "Ощадний банк " ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000034 від 07.95.2018 за ознаками ч.1 ст. 388 КК України.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Виноградівського ПВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, виявлене 04.10.2018 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 94; с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 97; с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 98; с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 100; с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 101; с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 103, - в приміщеннях колишнього консервного заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та передано на відповідальне зберігання під розписку представнику ТОВ «Бізнес-груп» ОСОБА_9 , зареєстрвоаного м. Херсон, вул. Перекопська, 187А.
З ухвали вбачається, що клопотання слідчого заявлене в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Згідно встановлених слідством обставин, уповноваженого представника ТОВ «Бізнес-груп» ОСОБА_9 не пропускають на територію консервного заводу за адресою: с. Фанчиково, вул. Жовтнева, 94, Виноградівського району, де знаходилось придбане ТОВ «Бізнес-груп» через електронні торги майно, а саме: виробниче та автотранспортне обладнання, офісна техніка, меблі у кількості 92 найменування.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував те, що тимчасово виявлене та вилучене в ході обшуку майно може бути залучене до матеріалів провадження як речовий доказ, на ньому могли зберегтись сліди, пов`язані зі скоєнням кримінального правопорушення та воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.
В апеляційній скарзі представника АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо накладення арешту на вилучене майно та прийняти судове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання. Вказує на те, що в Київському апеляційному господарському суді триває розгляд справи про визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації майна, яке належало ТОВ «Косервний завод «Універ» на користь ТОВ «Бізнес-Група», а тому Банком застосовано правовий механізм щодо майна до моменту прийняття остаточного рішення у справі, оскільки внаслідок прийняття рішення про визнання недійсними електронних торгів сторони повернуться до попереднього стану, кошти будуть повернені ТОВ «Бізнес-Група» та будуть проведені нові торги з продажу майна. Заперечує наявність ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, так як все наявне майно не відчужувалось на користь третіх осіб. Зазначає, що 29.08.2018 року слідчим та прокурором було проведено огляд майна, а відповідальний зберігач ОСОБА_10 добровільно надав всю відому йому інформацію про майно та забезпечив доступ до нього. На час звернення з клопотанням про обшук, зазначене в ньому майно належало ПАТ «Державний ощадний банк України», про що свідчить Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, однак у клопотанні слідчого немає жодних даних про цього власника. Крім того, протокол обшуку датований 04.09.2018 , однак ухвала слідчого судді постановлена 11.09.2018 , тобто слідча дія була проведена завчасно до отримання дозволу на її проведення. Власник майна в судовому засіданні під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно присутнім не був, оскільки не був повідомлений ні слідчим, ні прокурором, ні судом про дату та час судового засідання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, представника АТ "Ощадний банк" ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя в повній мірі дотрималися.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого заявлене в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Слідчий суддя дійшов до висновку, що в клопотанні слідчого належними доказами доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки таке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на такому могли зберігтися сліди кримінального правопорушення і таке майно підпадає під критерії, визначені у ч.2 ст. 167 КПК України.
Натомість, апелянтом в суді апеляційної інстанції не доведено належними доказами, що саме АТ "Ощадний банк" є власником арештованого майна та що їх права порушені. Між тим, встановлено, що наявні претензії до покупця цього майна щодо неоплати однієї одиниці майна на суму 740 тисяч гривень, однак зазначене не торкається питання обгрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно вирішено у відповідності до норм КПК України, підстав для її скасування не знаходить.
З урахуванням викладеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407,422, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника АТ "Ощадний банк " ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000034 від 07.95.2018 за ознаками ч.1 ст. 388 КК України - залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: