КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1304/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, Суддя - доповідач ОСОБА_2
ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України .

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді суддів за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000284 за апеляційною скаргою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000284 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою підготовчого судового засідання Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000284 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 343 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України повернуто прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно ст.ст. 5, 110, 115, п. 3 ч. 2 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах загального строку досудового розслідування, за умови його продовження, але не пізніше дванадцяти місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Суд вказує на те, що з матеріалів кримінального провадження № 0000284 вбачається, що 19.05.2016 ОСОБА_9 , в порядку ст.ст. 276, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Старшим детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_16 17.03.2017, на підставі відповідного доручення прокурора ОСОБА_12 , сторону захисту у кримінальному провадженні № 0000284, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Отже, саме з 17.03.2017, відповідно до ст. 290 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000284 розпочалася така процесуальна дія, як надання доступу сторонам кримінального провадження до матеріалів кримінального провадження (ознайомлення з матеріалами досудового розслідування).
Крім цього суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження» №1950-УІІІ від 16.03.2017 змінено редакцію ч. 3 ст. 219 КПК України, згідно з якою строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею. Відповідно до розділу II цього Закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був прийнятий 16.03.2017, вперше опублікований 13.04.2017 в газеті «Голос України» № 68. Таким чином, він набрав чинності тільки з 14.04.2017, а відтак станом на 17.03.2017 - на момент початку виконання процесуальної дії, визначеної ст. 290 КПК України, була чинною редакція ч. 3 ст. 219 КПК України, яка не передбачала, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені ст. 219 КПК України.
Суд першої інстанції вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Згідно з ч. 4, 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків місяцями, строк закінчується у відповідне число останнього місяця, при цьому не береться до уваги той день, від якого починається строк.

На переконання суду першої інстанції, загальний (граничний) дванадцятимісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000284, виходячи із положень ст. 115 та ч. 3 ст. 219 КПК України, в редакції чинній станом на 17.03.2017, закінчився 20.05.2017. При цьому, сторона обвинувачення була достеменно обізнана про закінчення загального (граничного) дванадцятимісячного строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, про що підтвердила 26.05.2017 у судовому засіданні в Солом`янському районному суді м. Києва під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000284 (справа №760/6617/16-к).

Суд стверджує, що тільки включно до 20.05.2017, уповноважений у кримінальному провадженні № 0000284 прокурор, згідно з ст.ст. 5, 110, 115, п. 3 ч. 2 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК України, мав право прийняти процесуальне рішення у вигляді складання або затвердження обвинувального акта та направлення його до суду, проте, як вбачається з самого обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000284, він був складений та затверджений начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 тільки 28.08.2107, тобто майже через 3 (три) місяця після закінчення загального (граничного) дванадцятимісячного строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000284 стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 343 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За доводами апелянта, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що 19.05.2016 року у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 364 КК України. За результатами досудового розслідування 17.03.2017 прокурором прийнято рішення про завершення досудового розслідування та надано доручення детективу в порядку ст. 290 КПК України на відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування. В цей же день детективом стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження. З 17.03.2017 по 23.08.2017 сторона захисту знайомилась із матеріалами досудового розслідуванням у передбаченому ст. 290 КПК України порядку.

Апелянт вказує на те, що у зв`язку із зволіканням сторони захисту у ознайомленні із матеріалами досудового розслідування слідчий за погодженням із прокурором чотири рази 20.04.2017, 10.05.2017, 28.07.2017, 10.08.2017 звертався до слідчого судді із клопотанням у порядку ч. 10 ст. 290 КПК України про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення від 20.04.2017 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва 03.05.2017 року винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання на встановлення строку для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. Основним мотивом слідчого судді було те, що згідно редакції ч. З ст. 219 КПК України, яка діє з 16.03.2017, згідно якої строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається в строки, передбачені цією статтею.

Прокурор зазначає, що саме підозрюваний ОСОБА_9 (головний ініціатор повернення обвинувального акту прокурору) та його захисник ОСОБА_15 наполягали на тому, що строк ознайомлення із матеріалами досудового розслідування не включається у строк досудового розслідування згідно ч. 3 ст. 219 КПК України, що навіть прямо зафіксовано в ухвалі суду: «Тим більше, висловив взагалі своє нерозуміння, чим керувався детектив при зверненні до слідчого судді із цим клопотанням, оскільки після 16.03.2017, коли були внесені зміни до ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається в строку досудового розслідування».
На думку апелянта, зміни до ч. 3 ст. 219 КПК України щодо неврахування строків ознайомлення у строки досудового розслідування стали підставою для прийняття ухвал слідчими суддями Солом`янського районного суду міста Києва від 26.05.2017 року та 27.07.2017 року про відмову у встановленні строків для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.

Крім цього апелянт зазначає, що у зв`язку із зволіканням у ознайомленні із матеріалами досудового розслідування слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва 19.08.2017 року встановлено стороні захисту строк ознайомлення із матеріалами до 23.08.2017 року.
Прокурор вказує на те, що рішення слідчих суддів Солом`янського районного суду міста Києва були предметом дослідження під час підготовчого судового розгляду кримінального провадження Соснівським районним судом м. Черкаси.
Апелянт зазначає, що ст. 219 КПК України встановлює обов`язок закінчити досудове розслідування в межах визначених нею строків. Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яке приймається у передбаченому ст. 291 КПК України порядку. При цьому, згідно ст. 283, 290-291 КПК України звернення до суду із обвинувальним актом є формою закінчення досудового розслідування та окремою стадією кримінального провадження, порядок здійснення якої визначений параграфом 3 Глави 24 КПК України та включає в себе відкриття матеріалів іншій стороні, складання обвинувального акту. Саме з моменту прийняття прокурором відповідного рішення та надання доступу до матеріалів у порядку ст. 290 КПК України досудове розслідування вже є завершеним в розумінні ст. 219 КПК України.
Прокурор вказує на те, що за ст. 217 КПК України суд має повноваження поновити пропущений із поважних причин строк.
Апелянт стверджує, що внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження» зміни до ст. 219 КПК України жодним чином не змінили порядок відкриття матеріалів досудового розслідуванням іншій стороні (ст. 290) та стосуються загальних засад кримінального провадження, що відповідно до ст. 5 КПК України передбачає його застосування з моменту набрання чинності. Викладені у клопотанні ОСОБА_9 доводи щодо зворотної дії закону в часі не можуть застосовуватись у даному випадку, оскільки кримінальний процесуальний закон, на відміну від кримінального матеріального закону, визначає порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень та апріорі не може обтяжувати становище особи чи посилювати її відповідальність.
Прокурор вказує на те, що висновок з даного питання викладений у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2015 року, справа № 5-205кс 15. Більше того аналізуючи ухвали слідчого судді за результатами розгляду клопотань в порядку ч. 10 ст. 290 КПК України можна прийти до висновку, що зміни у ст. 219 КПК України навіть покращили становище обвинувачених (сторони захисту) та надали йому більше часу для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.
Крім цього апелянт зазначає, що відповідно до п. п. 3 п. 2 лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 про повернення матеріалів кримінального провадження прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Ухвала негайно направляється прокурору для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акта або для долучення необхідних додатків тощо. Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, в кримінальному провадженні не допускається, проте судом першої інстанції у рішенні не зазначено як прокурор повинен скласти обвинувальний акт у межах строків досудового розслідування, які на думку суду вже пройшли. На думку прокурора, рішення суду в цій частині є завідомо неможливим до виконання.
Також прокурор вказує на те, що відповідно до п.п. 3 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 повернення обвинувального акту прокурору можливе, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки, однак о в ухвалі суду не викладено жодних недоліків обвинувального акта, який би свідчив про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
На думку апелянта, вказані недоліки свідчать про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та є підставою для скасування ухвали суду, а відтак, суд необґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору. Повернення обвинувального акту по формальним підставам тягне за собою порушення розумних строків судового розгляду, передбачених ст. 318 КПК України.
Окрім того, прокурор зазначає, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.10.2017 року у вказаному кримінальному провадженні вже приймалось рішення про повернення обвинувального акта з тих же підстав. При цьому, Апеляційний суд Черкаської області в ухвалі від 24.01.2018 вказав, що зміни до ч. 3 ст. 219 КПК України щодо неврахування строків ознайомлення у строки досудового розслідування стали підставою для прийняття ухвал слідчими суддями Солом`янського районного суду міста Києва від 26.05.2017 та 27.07.2017 про відмову у встановленні строків для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. У зв`язку із тривалим ознайомленням із матеріалами досудового розслідування слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва 19.08.2017 встановлено стороні захисту строк ознайомлення із матеріалами до 23.08.2017. Також, ст. 219 КПК України встановлює обов`язок закінчити досудове розслідування в межах визначених нею строків. Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яке приймається у передбаченому ст. 291 КПК України порядку. При цьому, згідно ст. 283, 290-291 КПК України звернення до суду із обвинувальним актом є формою закінчення досудового розслідування та окремою стадією кримінального провадження, порядок здійснення якої визначений параграфом 3 Глави 24 КПК України та включає в себе відкриття матеріалів іншій стороні, складання обвинувального акту. Колегія суддів зазначила, що саме з моменту прийняття прокурором відповідного рішення та надання доступу до матеріалів у порядку ст. 290 КПК України досудове розслідування вже є завершеним в розумінні ст. 219 КПК України.
Відтак, на думку прокурора, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.01.2018 року вже визнано законність дій прокурора та відсутність підстав для повернення обвинувального акта.

В запереченнях обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що суд першої інстанції вірно в ухвалі вказав на неповно важність прокурора ОСОБА_12 на складання, підписання та затвердження обвинувального акту поза строками досудового розслідування.
ОСОБА_9 вказує на те, що перебіг строків досудового розслідування починається з дня, коли йому було повідомлено про підозру, а саме з 19.05.2016 року, а тому, на думку обвинуваченого, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні міг бути складений не пізніше 20.05.2017 року.
Також обвинувачений вказує на те, що відкриття матеріалів досудового розслідування здійснено 17.03.2017 року, а зміни до ч. 3 ст. 219 КПК України щодо не включення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до строків досудового розслідування набули чинності 14.04.2017 року, коли почалась та тривала вказана процесуальна дія і відповідь, яку норму застосовувати у цьому випадку, дає ст. 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймаються згідно з положенням цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Крім цього ОСОБА_9 зазначає. що відповідно до ст. 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а відтак, на переконання обвинуваченого, дії прокурора, що виразились у складанні. Підписанні та затвердженні вказаного обвинувального акту грубо порушують вимоги ст. 19 Конституції України та вимоги ст.ст. 3, 110, 113, 291 КПК України та є перевищенням його повноважень.
Обвинувачений стверджує, що жодна норма КПК України не забороняла прокурору без виконання вимог ст. 290 КПК України скласти обвинувальний акт до 20.05.2017 року.
Крім цього ОСОБА_9 зазначає, що до завдань підготовчого судового засідання не відноситься надання оцінки законності ухвалам слідчого судді, постановленим під час досудового розслідування кримінального провадження, проте, незважаючи на це, прокурор безпідставно, на думку обвинуваченого, в своїй апеляційній скарзі вдається до аналізу законності ухвал Солом`янського районного суду м. Києва за результатами розгляду клопотань детектива НАБУ, погодженого з цим прокурором щодо встановлення строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Обвинувачений вказує на те, що за результатами ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ним в липні 2017 року було підписано кінцевий протокол про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обсяг якого становив близько 100 томів. Фактично він знайомився з 27.03.2017 року по 06.07.2017 року і з цього періоду треба викреслили вихідні дні та близько двох тижнів часу, коли розглядались необґрунтовані, на думку ОСОБА_9 , клопотання прокурора про встановлення строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
ОСОБА_9 зазначає, що цей час йому був об`єктивно потрібен для реалізації свого права на захист і судом жодного з двох не встановлено факту затягування ним ( ОСОБА_9 ) в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
Відтак, на думку обвинуваченого, порушення граничного строку досудового розслідування відбулось лише через зволікання стороною обвинувачення з відкриттям матеріалів стороні захисту та порушенням стороною обвинувачення розумних строків досудового розслідування, додержання яких відповідно до ст. 28 КПК України забезпечує прокурор.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_14 , який діє в інтересах ОСОБА_11 просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року у справі № 707/1711/17 про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000284, затвердженого начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 28.08.2017 року, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що детально проаналізувавши вимоги кримінального процесуального законодавства та його дотримання у кримінальному провадженні № 0000284, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт був складений та затверджений майже через 3 (три) місяці після закінчення загального (граничного) дванадцятимісячного строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Порушення норм кримінально-процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, є істотними, порушують гарантовані законом процесуальні права обвинувачених та перешкоджають суду ухвалити рішення.
На переконання сторони захисту, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що обвинувальний акт складено поза межами визначених процесуальних строків, у зв`язку з чим прийнято законне і обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акт прокурору, та зобов`язано прокурора усунути виявлені недоліки.
Адвокат ОСОБА_14 стверджує, що посилання прокурора на внесення Законом № 1950-VIII від 16.03.2017 року змін до ч. 3 ст. 219 КПК України щодо обчислення строку досудового розслідування і неврахування до строку досудового розслідування строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки ознайомлення з матеріалами досудового розслідування розпочалось 17.03.2017 року, тобто до набуття чинності вказаним Законом. Відповідь на дане спірне, з точки зору сторони обвинувачення, питання міститься в ч. 1 ст. 5 КПК України, згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
На переконання сторони захисту апеляційна скарга прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, оскільки у ній відсутнє обґрунтування вимог апелянта із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтовність судового рішення. Наведене у апеляційній скарзі обґрунтування зводиться до оцінки судових рішень слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва, процесуальних позицій учасників процесу при розгляді клопотань щодо обмеження строків ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що, на думку сторони захисту, не повинно бути предметом дослідження при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року.
На думку адвоката ОСОБА_14 посилання апелянта на рішення слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва щодо встановлення строків ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не повинні прийматись до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 114 КПК України будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.
Також сторона захисту вважає некоректним посилання апелянта на ст. 217 КПК України, оскільки дана норма регламентує об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування і ніякого відношення до оскаржуваного судового рішення не має. В той же час і ст. 117 КПК України, яка регламентує поновлення процесуального строку, також не може бути застосована, оскільки жодних клопотань щодо поновлення пропущених із поважних причин строків стороною обвинувачення перед слідчими суддями, судами відповідно до ст.117 КПК України у даному кримінальному провадженні не заявлялось.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_10 просить, в задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні №0000284 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2018 року про повернення обвинувального акта прокурору, відмовити.
За доводами адвоката ОСОБА_13 , оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням положень ст.ст. 314-316 КПК України, відповідає вимогам ст. 370 КПК України, і судом першої інстанції правильно встановлено невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000284 вимогам КПК України.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на встановлення слідчими суддями фактів неврахування строків ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у строки досудового розслідування є є невірним, внесенням завідомо недостовірних відомостей у офіційний документ, оскільки таких відомостей надані до суду самим же прокурором відповідні ухвали слідчих суддів не містять.
Незрозумілим для сторони захисту є посилання прокурора на правову позицію обвинуваченого та його захисника щодо строку досудового розслідування, оскільки порядок здійснення кримінального провадження визначається виключно кримінальним процесуальним законодавством, а не правовою позицією учасників кримінального провадження. В противагу таким твердженням прокурора сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що 26.05.2017 прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив, що «...граничний строк, передбачений кодексом, строк досудового розслідування, відповідно до положень ст. 5КПК України, вважаємо, що він закінчується 18 травня 2017року...».
Крім цього, адвокат ОСОБА_13 вказує на те, що прокурор у поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд має повноваження поновити пропущений із поважних причин строк, посилаючись на ст. 217 КПК України, однак захисник зазначає, що положеннями ст. 217 КПК України, визначено порядок об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування і ця норма не містить положень щодо поновлення пропущеного строку.
Сторона захисту вказує на те, що дійсно, ст. 117 КПК України передбачає можливість поновлення пропущеного з поважних причин строку, однак ч. 2 ст. 113 КПК України визначає обов`язок виконати будь-яку процесуальну дію або сукупність дій під час кримінального провадження і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. При цьому, чинним кримінальним процесуальним законодавством до компетенції слідчого судді, суду не відноситься установлення та/або поновлення строку досудового розслідування кримінального провадження, тим більше з власної ініціативи, а відтак, загальна можливість поновлення пропущеного з поважних причин строку в порядку ст. 117 КПК України стосується тільки випадків, прямо передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, зокрема на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000284 і матеріалів судової справи, сторона обвинувачення із клопотанням про поновлення граничного строку досудового розслідування кримінального провадження не зверталася.
Окремо захисник зазначає, що у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, апеляційна скарга повинна містити відомості про вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а не заперечення щодо клопотання обвинуваченого, якому вже надано оцінку судом першої інстанції. Як вбачається із поданої прокурором апеляційної скарги, незважаючи на посилання на підстави для скасування судового рішення, прокурор усі свої доводи зводить не до незаконності чи необґрунтованості оскаржуваної ухвали, а фактично до заперечень доводів і міркувань сторони захисту.
Сторона захисту вважає, що апеляційна скарга прокурора та наведені в ній доводи і їх обґрунтування є перекрученням норм кримінального процесуального законодавства, фактичних обставин, матеріалів кримінальної справи, їх довільним та безглуздим трактуванням, і фактично намаганням перекласти юридичну відповідальність за допущені порушення прокурором у кримінальному провадженні №0000284 положень та вимог КПК України на суд.
На переконання захисника, жодна з наведених прокурором в апеляційній скарзі підстав та їх обґрунтування для скасування оскаржуваної ухвали не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та положеннях кримінального процесуального закону, зокрема ст. 396 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів на підтримку доводів апеляційної скарги, думку захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність та вмотивованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України, адже зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 убачається, що в ньому у повному обсязі викладені обставини, зазначені в ст. 291 КПК України. Будь - яких недоліків обвинувального акта щодо його форми чи змісту суд в ухвалі не вказав, на що вірно посилався в апеляційній скарзі прокурор.
Єдиною підставою для повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд першої інстанції зазначив затвердженняобвинувального акта у кримінальному провадженні №0000284 прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 28.08.2107, тобто майже через 3 (три) місяця після закінчення загального (граничного) дванадцятимісячного строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Перш за все, колегія суддів зазначає, що дана обставина не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. А окрім того, колегія суддів наголошує, що ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року була скасована ухвала Соснівського районного суду м. Черкас від 05.10.2017 року про повернення обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні, де колегія суддів зазначила, що посилання суду на той факт, що обвинувальний акт складено, затверджено та направлено до суду прокурором, який не мав на це повноважень у зв`язку з закінченням на момент затвердження обвинувального акту строків досудового розслідування у даному кримінальному провадження є безпідставними та суперечать діючому законодавству, з наведенням відповідного обгрунтування.
Дані висновки суду апеляційної інстанції не були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 415 КПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Будь - яких інших підстав, що на думку суду були підставою для повернення обвинувального акта прокурору в ухвалі не наведено, і колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність, передбачених ст. 291 КПК України підстав для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Соснівського районного суду м. Черкас від 13 листопада 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 412, 418 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ГПУ ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000284 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 343 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України повернуто прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

_______________ _______________

ОСОБА_5 ОСОБА_6