Справа № 230/2783/12
Постанова

Іменем України

26 липня 2012 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.

прокурора Скороход Л.О.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, а саме: 21.07.2010 року приблизно о 5 годині, ОСОБА_2, перебуваючи на ставку, який знаходиться поблизу с. Руданське Шаргородського району Вінницької області і перебуває в оренді жителя цього ж села ОСОБА_3, маючи намір ловити рибу, розпочав словесну суперечку з ОСОБА_3 після того, як останній зробив йому зауваження з приводу того, щоб він припинив вилов риби на орендованій водоймі та не ламав посаджених вздовж греблі верб. Під час суперечки підсудний ОСОБА_2 порадив ОСОБА_3 іти від ставка, посилаючись на те, що він прийшов ловити рибу і буде її ловити, обзивав останнього нецензурними словами. В ході суперечки ОСОБА_2 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3, наніс останньому один удар кулаком в обличчя зліва, від чого ОСОБА_3 впав на землю правим боком. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2, обійшовши ОСОБА_3, котрий лежав на землі, почав наносити останньому численні удари руками та ногами по голові і по спині справа. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у виді: переломів ІХ і Х ребер, саден на спині, забитої рани на верхній губі, перелому 4 зуба на верхній щелепі зліва та струсу головного мозку. Згідно з висновком комісії експертів за №27-к від 17.02.-27.03.2011 року, дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого (тупих) предметів і по ступеню тяжкості належать: переломи ребер до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоровя; струс головного мозку легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя; забита рана на верхній губі, перелом 4 зуба на верхній щелепі зліва, садна на спині легкі тілесні ушкодження. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, розташування їх на декількох ділянках тіла та в різних площинах, експертна комісія вважає, що виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок одноразового падіння та ударі до виступаючих предметів виключається; вбачається можливим отримання даних тілесних ушкоджень за обставин та в часі, на які посилається ОСОБА_3, тобто 21.07.2010 року внаслідок нанесення йому декількох ударів в ділянку обличчя та грудей. Крім того, комісія експертів змінює висновки експерта в акті судово-медичного дослідження №411/126 від 25-26.08.2010 року в частині визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень з «легкого» на «середню тяжкість» через те, що при проведенні додаткового рентгенологічного обстеження грудної клітки ОСОБА_3 від 17.03.2011 року, було виявлено ознаки переломів ІХ-Х ребер.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винуватим себе у вчиненні злочину не визнав, заперечував факт вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але такого, що спричинило тривалий розлад здоровя потерпілого ОСОБА_3 Суду показав, що 21.07.2010 року його син ОСОБА_4 запропонував йому поїхати на рибалку. Приблизно о 5 годині ранку велосипедами він із сином приїхали до ставка, що знаходиться поблизу с. Руданське, який в селі називають «за ріжком». Йому відомо, що на той час ставок в оренді у ОСОБА_3 не був, документи про його оренду останній зробив пізніше. Він із сином сіли на греблі, при цьому син вже закинув свою вудочку у воду, а він ще тільки розмотував вудки. В цей час до них прийшов ОСОБА_3 і повідомив, що якщо він дасть по 200 грн., то може із сином ловити в ставку рибу протягом місяця, так як водойма знаходиться в оренді ОСОБА_3 На пропозицію ОСОБА_3 він відповів, що нічого платити не буде. Між ними виникла сварка. Після цього ОСОБА_3 повернувся і пішов додому, при цьому, знаходячись на відстані 20 метрів від них, пригрозив їм. Через 15-20 хвилин після цього на греблю прийшов житель с. Руданське ОСОБА_5, який також ловив рибу вудками неподалік від них, і через деякий час пішов додому. Він з сином ловили рибу приблизно до 8 години, після чого також поїхали додому. ОСОБА_3 він не бив, не погрожував. Вважає, що ОСОБА_3 навмисно оговорює його, так як у них часто виникали словесні суперечки з приводу риболовлі на орендованому ОСОБА_3 ставку через те, що до оренди жителі с. Руданське збирали кошти і спільно запустили у вказаний ставок зарибок, рибу виловити не встигли, так як ставок не спускався, а ОСОБА_3, взявши ставок в оренду, жителям села рибу не повернув, а ловити її забороняє.

В судовому засіданні 26.07.2012 року, до закінчення судового слідства та зясування того, чи бажають учасники судового розгляду доповнити судове слідство, ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування до нього амністії, посилаючись на те, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, щодо якого він не позбавлений батьківських прав, тому має право на застосування щодо нього п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію в 2011 році».

Прокурор Скороход Л.О. не заперечує про застосування щодо ОСОБА_2 Закону України «Про амністію у 2011 році», вважає, що клопотання підлягає задоволенню, провадження у справі підлягає закриттю, а ОСОБА_2 звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» вище вказаного Закону. Також, прокурор Скороход Л.О. вважає, що слід скасувати обраний щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Потерпілий ОСОБА_3 заперечує щодо застосування ЗУ «Про амністію у 2011 році» відносно ОСОБА_2

Захисник ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримує клопотання останнього, просить його задовольнити.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6, протоколами очних ставок між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_3

Вчинений ОСОБА_2 злочин є умисним і належить до злочинів середньої тяжкості.

Злочин ОСОБА_2 вчинено 21.07.2010 року, тобто до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2011 році».

На момент вчинення злочину ОСОБА_2 мав неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом серії І-АМ №310517 (а.с.137), щодо якого він не позбавлений батьківських прав.

Відтак, розглянувши клопотання ОСОБА_2, вислухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що є підстави застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2011 році» від 8.07.2011 року, оскільки останній вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, до набрання чинності цим Законом, і на момент вчинення злочину мав дитину, якій не виповнилося 18 років, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.

При цьому, суд вважає, що, відповідно до вимог ст.6 ЗУ «Про амністію у 2011 році», ОСОБА_2 слід звільнити від кримінальної відповідальності, не постановляючи обвинувального вироку, а провадження у справі закрити, хоча з 1.01.2012 року діє ЗУ №3465-УІ від 2.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» та деяких інших законодавчих актів України», оскільки злочин ОСОБА_2 вчинено до набрання чинності вказаним Законом. Внесеними Законом України №3465-УІ від 2.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» та деяких інших законодавчих актів України» змінами, що набрали чинності з 1.01.2012 року, посилено кримінальну відповідальність осіб, що вчинили злочини, так як ст.6-1 КПК України, якою доповнено цей Кодекс на підставі вище зазначеного Закону, передбачено, що, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, який усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання, що, на думку суду, погіршує становище підсудного. Проте, в силу ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

П.4 ст.6 КПК України (в ред., що існувала до набрання чинності Законом України №3465-УІ від 2.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» та деяких інших законодавчих актів України»), було встановлено, що кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю внаслідок акта амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, а також у звязку із помилуванням окремих осіб.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.296,282 КПК України, на підставі п. «в» ст.1, ст.6, п. «б» ст.8, ст.ст.9,10,12 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8.07.2011 року,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрити.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_2 24.02.2012 року у вигляді підписки про невиїзд, скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 залишити без розгляду. Розяснити ОСОБА_3, що він вправі звернутися з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд.

Суддя: