Справа № 152/945/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника

потерпілих - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 25 червня 2018 року,

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області № 230/1759/2012 від 06 квітня 2012 року зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 22 березня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_5 в період часу з січня 2014 року по червень 2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток. Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувався, на обліку в Шаргородському районному центрі зайнятості, як шукаючий роботу не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дітей (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в сумі 88740,80 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

ОСОБА_5 своїми умисними діями злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинивши злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілих, ОСОБА_4 , повідомила, що перебувала у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_5 до 2013 року. За час перебування у шлюбі в них народилось четверо дітей. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області № 230/1759/2012 від 06 квітня 2012 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 22 березня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, як повідомила, законний представник потерпілих ОСОБА_5 аліменти не сплачує, жодної допомоги дітям не надає, їх вихованням вона займається сама. Крім цього, вказала, що обвинувачений зловживає алкогольними напоями, а на життя заробляє тимчасовими заробітками.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що він тривалий час не працює офіційно, заробляє на життя тимчасовими заробітками, яких вистачає на своє харчування та купівлю цигарок. Вказав, що не може працювати за станом здоров`я, оскільки переніс операцію внаслідок якої йому видалено одну легеню. Про вчинене шкодує, просив суворо не карати.

З розрахунку по аліментах по виконавчому провадженню №32126224 ОСОБА_5 допущено виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 січня 2014 року по 01 червня 2018 року в сумі 88 740, 80 гривень.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань законного представника потерпілих, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, бере до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 , є визнання ним вини та щире каяття. Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1