справа № 208/1791/18
провадження № 1-кп/208/384/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

представників ювенальної превенції

Кам`янського ВП ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

представника служби у справах дітей

Кам`янської міської ради ОСОБА_9

неповнолітня особи яка не досягла віку

кримінальної відповідальності, та щодо якої

застосовуються заходи виховного характеру ОСОБА_10

законного представника ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000010 відносно неповнолітнього

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, освіта початкова загальна середня, студент Індустріального коледжу ДВНЗ «УДХТУ» група ЕА 17 1/9, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2017р. приблизно о 17-00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з неповнолітнім ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийшов до «Центрального парку культури та відпочинку» Кам`янської міської ради, розташованого поблизу майдану Петра Калнишевського у м. Кам`янське, де відпочивав на ігровому майданчику, де на той час також відпочивали: неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неповнолітній ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6

14.11.2017р. приблизно о 18-00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) на ігровому майданчику, розташованому на території «Центрального парку культури та відпочинку» Кам`янської міської ради, розташованого поблизу майдану Петра Калнишевського у м. Кам`янське між неповнолітніми ОСОБА_14 , та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим у неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , не вступаючи в попередню змову, підійшли до останнього, після чого, знаходячись навпроти ОСОБА_5 , який сидів на підвісному гамаку, ОСОБА_13 умисно наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого, а саме - в область лівої щелепи, після чого, ОСОБА_10 , знаходячись навпроти ОСОБА_5 , наніс останньому один удар правою ногою в область щелепи зліва. Від отриманого удару неповнолітній ОСОБА_5 впав з гамаку на асфальтне покриття на лівий бік.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, неповнолітні ОСОБА_10 , та ОСОБА_13 , знаходячись навпроти потерпілого, який перебував у положенні лежачи, на лівому боці, продовжили побиття останнього, при цьому, ОСОБА_13 наніс один удар правою ногою по обличчю в область носу неповнолітньому ОСОБА_5 , а ОСОБА_10 , знаходячись навпроти ОСОБА_5 , наніс останньому один удар правою ногою в область щелепи зліва.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_13 , стоячи навпроти нього, та побачивши, що потерпілий намагається підвестись на ноги (спершись при цьому на коліна та долоні обох рук), наніс останньому один удар правою ногою в область щелепи зліва, а ОСОБА_10 , знаходячись навпроти ОСОБА_5 , наніс останньому один удар правою ногою в область правого ока, завдавши тим самим фізичного болю потерпілому. Після цього, неповнолітні ОСОБА_10 , та ОСОБА_13 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

У результаті злочинних дій неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_13 неповнолітньому ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 33-Е від 11.01.2018 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцями на обличчі, крововиливу в склеру правого ока, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як таких, що викликали розлад здоров`я понад 6, але менше 21 дня.

Вина неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами: допитом неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 , допитом свідка ОСОБА_15 , допитом свідка ОСОБА_16 , допитом свідка ОСОБА_14 , протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , висновком судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5 , протоколом пред`явлення для впізнання особи ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_5 .

ОСОБА_10 вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке законом карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Дніпродзержинською місцевою прокуратурою в порядкуст.292 КПК України направлено в суд для розгляду матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 02 січня 2018 року відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , для вирішення питання про застосування до нього примусових заходів виховного характеру, так як на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_10 не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, а його подальше виправлення можливе із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. На момент вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_10 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України, оскільки станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння останньому виповнилося 15 років, що виключає можливість малолітнього бути суб`єктом кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.22 КК України. Просив, враховуючи умови проживання, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_10 , застосувати до нього примусові заходи виховного характеру передавши його під нагляд матері ОСОБА_11 строком на 1 рік. Заявлений цивільний позов прокуратурою в інтересах Комунального закладу «Дитяча лікарня м. Кам`янське» Дніпропетровської області, підтримує просить його задовольнити.

Неповнолітній ОСОБА_10 підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, які викладені в клопотанні, у скоєному щиро розкаюється. Просить суд не застосовувати надмірно суворих заході виховного характеру. Він усвідомив, що вчинив суспільно-небезпечні діяння та просить суд застосувати до нього більш м`який захід виховного характеру, він бажає наступного року вступити на навчання у поліцейський вищий учбовий заклад.

Захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні вважала за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_10 у виді застереження. Заперечує проти задоволення цивільного позову поданого прокуратурою в інтересах Комунального закладу «Дитяча лікарня м. Кам`янське» Дніпропетровської області. Цивільний позов поданий представником потерпілого вважає його не обґрунтованим. Проти цивільного позову законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, та про стягнення моральної шкоди заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Законний представник ОСОБА_11 не заперечувала проти застосування примусових заходів виховного характеру, але просила застосувати більш м`який, запевнила суд, що буде більше уваги приділяти вихованню сина.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в клопотання та розповів суду, як неповнолітній ОСОБА_10 завдав йому декілька ударів по обличчю, коли він впав, його лупцювали по всьому тулубу, спричинивши тілесні пошкодження.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт спричинення тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_10 її сину. Також показала суду, що у зв`язку з цим вона змушена була звертатись за медичною допомогою для сина, на лікування сина вона витратила певні кошти, які просить стягнути з законного представника особи відносно якої подане клопотання до суду ОСОБА_11 , про що надала до суду позовну заяву.

Інші учасника судового провадження, а саме - представник ювенальної превенції Кам`янського ВП та представника служби у справах дітей Кам`янської міської ради не заперечували проти задоволення даного клопотання.

За правилами ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_10 виповнилося лише 15 років. Тому відповідно до ст.18 КК України він не є суб`єктом злочину.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, до осіб вищезазначеної категорії застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України.

Діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, дійсно мало місце, вчинено ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 вчинив зазначене діяння у віці від 15 років та на момент його вчинення не досяг віку кримінальної відповідальності, відповідно до ст.22 КК України, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

До ОСОБА_10 , з урахуванням умов його проживання, навчання та виховання доцільно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження, оскільки, ОСОБА_10 вперше вчинив дане суспільно небезпечне діяння невеликої тяжкості у віці 15 років, щиро розкаявся у його вчиненні, про що свідчить його критичне ставлення до скоєного.

Окрім того, ОСОБА_10 навчається за місцем проживання та навчання характеризуються позитивно, на обліку у психдиспансері та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, після вчинення суспільно небезпечного діяння інші суспільно небезпечні діяння та кримінальні правопорушення не вчиняв проживає разом з матір`ю та братом 2009 року народження, мати цікавиться життям неповнолітнього, займається його вихованням.

По справі законним представником потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 а в разі відсутності у них коштів, з їх батьків - з ОСОБА_17 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду із розрахунку по 1500 грн. з кожного, та стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 або їх батьків моральну шкоду по 1500 грн. з кожного.

Також, прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КЗ «Дитяча лікарня м. Кам`янське» про стягнення з ОСОБА_17 , ОСОБА_11 на користь медичного закладу витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі по 2 730 грн. з кожного відповідача за позовом.

При ухваленні рішення щодо цивільних позовів, суд виходив з наступного.

На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за майнову шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

На підставі ст.1182 ЦК України шкода. Завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_10 не працює, стипендії не отримує, майна не має.

Суми матеріальної шкоди підлягають стягненню з ОСОБА_10 а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода підлягає стягненню в часті, якої не вистачає, або в повному обсязі з ОСОБА_11 , матері обвинуваченого. Неповнолітній на час вчинення кримінального правопорушення не перебував у закладі, який за законом здійснював щодо нього функції піклувальника, та батьки не довели, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

На думку суду цивільні позови в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню, заявлені в межах витрат понесених потерпілою на лікування сина, та витрат пов`язаних з перебуванням та лікуванням потерпілого в медичному закладі, підтвердженні документально. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Отже цивільній позов в частині стягнення маральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтверджено факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні пошкодження, він сам та його мати ОСОБА_6 перенесли моральні страждання щодо вчинення цих неправомірних дій, потерпілому спричинено, фізичний біль, ушкодження його здоров`я, він потребував лікування, змінився звичний образ життя, його самого та його родина, вимушені були витрачати кошти на лікування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінивши аргументи потерпілого, виходячи з характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), з врахуванням отриманих потерпілим травм, тривалості знаходження на лікуванні, характеру і глибини пов`язаних з цим душевних страждань, пов`язані з цим вимушені зміни в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає достатнім і відповідним визначення розміру заподіяної моральної шкоди в сумі 1500 грн. яка підлягає стягненню з ОСОБА_10 а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода підлягає стягненню в часті, якої не вистачає, або в повному обсязі з ОСОБА_11 , матері обвинуваченого. Неповнолітній на час вчинення кримінального правопорушення не перебував у закладі, який за законом здійснював щодо нього функції піклувальника, та батьки не довели, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

На підставі викладеного, з врахуванням виконання всіх визначених законодавством необхідних обставин, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, 129, 500-501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_10 наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення нового злочину.

Стягнути на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн. з ОСОБА_10 .. У разі відсутності у ОСОБА_10 майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, відшкодувати цю шкоду в частці якої не вистачає, або в повному обсязі з ОСОБА_11 , припинивши її обов`язок відшкодовувати шкоду після досягнення особою, яка завдала шкоди повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1500 грн. з ОСОБА_10 . У разі відсутності у особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, відшкодувати цю шкоду в частці якої не вистачає, або в повному обсязі з ОСОБА_11 припинивши її обов`язок відшкодовувати шкоду після досягнення особою, яка завдала шкоди повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Стягнути на користь Комунального закладу «Дитяча лікарня м. Кам`янське» Дніпропетровської обласної ради з ОСОБА_10 витрати на лікування потерпілого в сумі 2 730 грн. У разі відсутності у особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, відшкодувати цю шкоду в частці якої не вистачає, або в повному обсязі з ОСОБА_11 припинивши її обов`язок відшкодовувати шкоду після досягнення особою, яка завдала шкоди повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Копію даної ухвали вручити всім учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту її проголошення, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя ОСОБА_1