ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
10 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали судової справи за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перерахунок строку попереднього ув`язнення з його апеляційною скаргою на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року, -
в с т а н о в и л а :
На вказану ухвалу суду першої інстанції засудженим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу в якій він не погоджується з прийнятим рішенням та зазначає, що йому мали б перерахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 20 квітня 2017 року, оскільки саме з цієї дати його взято під варту. Таким чином, засуджений ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року та перерахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 20 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив можливість
Справа № 367/4583/18 Апеляційне провадження:№ 11-кп/824/108/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_7 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1
задоволення апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія визнає наступне.
Всупереч міркуванням апелянта, суд першої інстанції досить повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження, повно та правильно виклав доводи засудженого в своїй ухвалі, належно оцінив їх у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про неможливість зарахування ОСОБА_6 в строк відбування покарання періоду, проведеного ним під вартою з 20 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року, який переконливо обґрунтував і вмотивував.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на один рік з початком строку відбування покарання з моменту затримання. Цей вирок набрав законної сили 21 листопада 2016 року.
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 7 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на три роки вісім місяців.

Під варту на підставі вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_6 був взятий з 20 квітня 2017 року, а 26 травня 2017 року прибув до Державної установи «Бучанська виправна колонія № 85»

З 16 по 30 червня 2017 року ОСОБА_6 знову перебував у СІЗО, але причини цього перебування залишилися невстановленими.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2017 року ОСОБА_6 було переведено з Бучанської ВК № 85 до слідчого ізолятору для участі в судовому розгляді кримінального провадження, і прибув він до СІЗО 21 липня 2017 року.

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 190, із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки дев`ять місяців. Цим вироком початок строку відбування покарання визначено 20 квітня 2017 року. Вирок набрав законної сили з 14 грудня 2017 року, а до Бучанської ВК № 85 для подальшого відбування покарання ОСОБА_6 прибув 26 січня 2018 року.

При цьому, у вироку Деснянського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2017 року прямо зазначено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком визначається 4 квітня 2017 року, коли його було затримано на виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, з урахуванням також, що вироком Деснянського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2017 року в порядку ч.4 ст. 70 КК України застосовано принцип часткового складання призначених покарань з покаранням, визначеним вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 7 квітня 2017 року.

Таким чином, в період з 4 квітня 2017 року по 21 липня того ж року ОСОБА_6 перебував під вартою не у зв`язку з будь-яким кримінальним провадженням, а у зв`язку з виконанням вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, в строк відбування покарання зараховується строк попереднього ув`язнення у зв`язку з кримінальним провадженням, за яким його засуджено, а також строк перебування в умовах слідчого ізолятору у зв`язку з участю у судовому розгляді.

На цих підставах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням в період з 21 липня 2017 року, коли він для участі у судовому розгляді прибув з установи виконання покарання до СІЗО і по 14 грудня 2017 року включно, коли в порядку виконання вироку він був повернутий до установи виконання покарання і цей строк суд першої інстанції правильно обрахував на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В період же з 20 квітня 2017 року і по 25 травня того ж року ОСОБА_6 , хоча й перебував в слідчому ізоляторі, але не в порядку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи для участі в судовому розгляді саме цього кримінального провадження, а в порядку виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, отже відсутні і правові підстави для застосування до нього в цей період зарахування строку перебування під вартою відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року тобто із зарахуванням одного дня перебування під вартою за два дня позбавлення волі.

Нема підстав для такого зарахування і в період з 26 травня по 21 липня 2017 року, бо в цей час ОСОБА_6 відбував покарання в установі виконання покарань Бучанській ВК № 85.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв за клопотанням ОСОБА_6 законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає, а в задоволенні його апеляційної скарги належить відмовити.

В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2018 року, якою його клопотання про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення задоволено частково, залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: