Справа № 206/1520/19
Провадження № 1-в/206/101/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи "Ігренського ВЦ (№133)" стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, раніше судимого:
- 30 жовтня 1997 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) вважати засудженим умовно з випробувальним терміном 1 рік, із штрафом у розмірі 170 гривень;
- 18 лютого 1998 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції' 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строк на 2 роки, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, 28 квітня 1999 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 25 днів;
- 25 жовтня 2000 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі, 16 серпня 2002 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 19 днів;
- 20 січня 2004 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
- 27 липня 2005 року постановою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області звільненого від покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2004 року, на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію»;
- 25 жовтня 2007 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 28 листопада 2008 року постановою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 22 дні;
- 05 травня 2010 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із конфіскацією всього майна; 09 вересня 2013 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 6 місяців 1 день;
- 25 вересня 2015 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;
- 07 квітня 2016 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
- 05.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України, за ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11 травня 2016 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, 70 КК України, із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 року не відбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2019 року до суду надійшло подання начальника державної установи "Ігренського ВЦ (№133)" стосовно засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні підтримав подання та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у підвідомчій установі з 07.08.2018 року має одне заохочення (у січні 2019 року), стягнення відсутні. Характеризується позитивно, після прибуття до установи був працевлаштований на власному виробництві установи.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання начальника державної установи "Ігренського ВЦ (№133)" стосовно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 28.07.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність одного заохочення не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника державної установи "Ігренського ВЦ (№133)" стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1