В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2019 Справа №607/4160/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000298 від 12 червня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності та відбуваючи іспитовий термін, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 29 травня 2018 року близько 15 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_2 , для того, щоб випити алкогольних напоїв, на що останній погодився. Надалі, близько 17 години ОСОБА_7 від великої кількості випитого алкоголю сп`янів та ліг спати. В цей час, на столі у даній кімнаті ОСОБА_3 помітив мікрохвильову піч марки «Moulinex» модель «1М700РР00», яка належить ОСОБА_9 та в нього виник злочинний умисел, спрямований на її заволодіння. Надалі він відчинив вікно, та діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, взявши в руки мікрохвильову піч, поставив її на підвіконник, після чого непомітно вийшов з приміщення будинку. Перебуваючи на вулиці перед домоволодінням АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зайшов через город потерпілої ОСОБА_8 , де підійшовши до вікна, яке попередньо відчинив, з підвіконника кімнати умисно, таємно викрав вищевказану мікрохвильову піч, після чого з викраденим майном з місця злочину втік.

Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 508,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім цього, 15 січня 2019 року близько 09 години 20 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував у гостях у свого знайомого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 15 січня 2019 близько 09 год. 30 хв., діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії та діючи з єдиним умислом, шляхом зриву скоби від навісного замка вхідних дверей, проник у приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки умисно та таємно викрав ТВ - тюнер марки «ROMSAT» модель «Т8005 НD» чорного кольору та провід живлення загальною вартістю 262,95 грн., який належить ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_10 , чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину утік, чим спричнив матеріальних збитків ОСОБА_5 на загальну суму 262,95 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Крім цього, 15 січня 2019 року близько 10 години 00 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував у гостях у свого знайомого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 15 січня 2019 близько 10 год. 00 хв., діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, запропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_12 піти до території домогосподарства АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_10 , щоб забрати свої речі.

На пропозицію ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 погодились та разом із ОСОБА_3 пішли на зупинку біля залізничних колій станції с. Шляхтинці. Перебуваючи біля залізничних колій в с. Шляхтинці Тернопільського району, ОСОБА_3 сказав ОСОБА_11 піти з ним, а ОСОБА_12 залишитись неподалік вказаного домогосподарства, на пропозицію якого останні погодились. В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії та діючи з єдиним умислом, разом із ОСОБА_11 , якому попередньо не повідомив свого злочинного наміру, підійшли до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 , штовхнувши двері, відкрив їх, після чого проник у приміщення вказаного житлового будинку.

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, вийняв сумку із-під куртки та підійшов до столу, який знаходиться з лівої сторони від вхідних дверей та попросив ОСОБА_11 допомогти йому покласти телевізор марки «LG» модель «21FG5RB» вартістю 900 грн. у вказану сумку. Піднявши телевізор ОСОБА_3 разом із ОСОБА_11 почали переміщати телевізор в сумку, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки в цей момент у приміщення будинку зайшла цивільна дружина ОСОБА_10 ОСОБА_13 , яка повідомила, що зателефонує в поліцію, після чого, злякавшись затримання, нічого не взявши з собою, вони вийшли з приміщення будинку та побігли у невідомому напрямку.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена повторно.

14 лютого 2019 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме:

- за ч.2 ст.185 КК України (епізод від 29.05.2018) у виді позбавленням волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначеним вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2018, призначити за новим вироком покарання у виді 5 років позбавлення волі.

*за ч. 3 ст. 185 КК України (епізод №1 від 15.01.2019) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців;

*за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України (епізод №2 від 15.01.2019) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного за епізод №1 від 15.01.2019) більш суворим (призначеним за епізод №2 від 15.01.2019), призначити за новим вироком покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком (по епізодах №1 та №2 від 15.01.2019) частково приєднати не відбуте покарання призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2018 у виді 2 років позбавлення волі та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надали прокурору письмову згоду на укладення ним угоди про визнання винуватості.

Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_5 просив вищевказану угоду затвердити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості та просить суд її затвердити. При цьому, обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, а також надав свою згоду на призначення йому узгодженого угодою покарання.

Прокурор в судовому засіданні завив, що дана угода підлягає до затвердження.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив суд угоду затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України які згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких - відповідно.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надали прокурору письмову згоду на укладення ним угоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_14 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати , пов`язані з проведенням експертиз, які необхідно стягнути із ОСОБА_3 .

Крім того, у зв`язку із винесенням вироку, існує доцільність продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, котрий застосований ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 472, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену 14 лютого 2019 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України (епізод від 29.05.2018) у виді позбавленням волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначеним вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2018, призначити за новим вироком покарання у виді 5 років позбавлення волі.

*за ч. 3 ст. 185 КК України (епізод №1 від 15.01.2019) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців;

*за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України (епізод №2 від 15.01.2019) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного за епізод №1 від 15.01.2019) більш суворим (призначеним за епізод №2 від 15.01.2019), призначити за новим вироком покарання у виді З років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком (по епізодах №1 та №2 від 15.01.2019) частково приєднати не відбуте покарання призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2018 у виді 2 років позбавлення волі та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 2431 (дві тисячі чотириста тридцять одну гривню) стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р9002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 899998, код ЕДРПОУ 37977726).

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк дії якого закінчується 14 березня 2019 року ОСОБА_3 продовжити до 00 год. 00 хв. 20 квітня 2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк тримання його під вартою, який обчислювати з моменту його затримання , тобто з 15 січня 2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1