Житомирський апеляційний суд
Справа №275/446/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000113 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 та прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гуто Марятин Народицького району Житомирської області, не одруженого, працюючого водієм в КП «ШЕУ» м Київ, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.08.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень,

обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд розглянув справу упереджено та однобічно, оскільки приймаючи рішення надав перевагу показам обвинуваченого ОСОБА_7 , залишивши поза увагою покази потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та експерта ОСОБА_14 .. Крім того, зазначає, що покази свідка ОСОБА_13 , надані нею в судових засіданнях, на звукозаписі не прослуховуються, що у відповідності до ст.ст. 409, 411 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що рішення суду про визнання висновків експерта №3/900 від 04.10.2016 року, №3/197 від 13.04.2017 року та №3/406 від 24.05.2017 року недопустимими доказами з огляду на суперечливість вихідних даних, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, і суд при ухваленні вироку зобов`язаний був врахувати вказані висновки.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок суду необґрунтованим та винесеним з порушенням норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що при ухваленні виправдувального вироку суд керувався виключно показами обвинуваченого ОСОБА_7 та його рідного брата ОСОБА_15 , проігнорувавши при цьому покази потерпілого та свідків. Крім того, вказує, що суд безпідставно визнав недопустимими доказами судові експертизи механізму та обставин ДТП. Вказує, що суд без належного реагування залишив поза увагою факт вчинення свідком ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги, які надійшли від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , йдеться про безпідставність доводів апелянтів та залишення вироку суду без зміни.

Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2018 року ОСОБА_7 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

Процесуальні витрати в розмірі 7828,16 грн., пов`язані із залученням експертів у вказаному кримінальному провадженні, віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

У вироку суду зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 22.04.2016 року близько 23.30 години в темну пору доби він керував технічно справним автомобілем OPEL KADETT, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись по автодорозі вул. Лермонтова смт. Брусилів Житомирської області у напрямку до с. Осівці Брусилівського району Житомирської області, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, при виникненні небезпеки, перешкоди у вигляді автомобіля OPEL KADETT, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку і тій же смузі руху та здійснював маневр повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, і в порушення вимог п. 14.2 ПДР України не врахував того, що водій автомобіля OPEL KADETT, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , подав сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч, та маючи технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем OPEL KADETT, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху, здійснив зіткнення з даним автомобілем.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля OPEL KADETT, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням фрагментів, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як необережні дії, що виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Оцінивши в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інші докази, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення не надані, суд дійшов висновку що пред`явлене обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а тому вважав необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_7 за недоведеністю його вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримання апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_8 та його представника-адвоката ОСОБА_10 в підтримання апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в заперечення апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 був виправданий, в зв`язку з тим, що пред`явлене обвинувачення не доведено в судовому засіданні.

Зокрема: висновок експерта № 3/900 від 04.10.2016 року, висновок експерта № 3/197 від 13.04.2017 року, висновок експерта № 3/406 від 24.05.2018 року суд визнав недопустимими доказами, оскільки у вказаних висновках експертів не враховані покази самого обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а експертиза проведена щодо дій іншої особи ОСОБА_15 .
Вказані докази, на думку суду першої інстанції, здобуті з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, вихідні дані отримані з показів ОСОБА_15 , який на прохання свого брата ОСОБА_7 , заявив працівникам поліції про те, що саме він знаходився за кермом автомобіля «Opel Kadet», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час ДТП та проведеного слідчого експерименту з ним.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки підставою для визнання вказаних доказів недопустимими був лише зміст документів, складених у ході процесуальних дій, а не порушення вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У частині 2 ст. 87 КПК України надано перелік тих діянь, які суд безумовно зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а саме: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Враховуючи, що жодної із вищезазначених у законі обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом першої інстанції не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено порушень прав ОСОБА_7 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, тому визнання висновку експерта № 3/900 від 04.10.2016 року, висновку експерта № 3/197 від 13.04.2017 року, висновку експерта № 3/406 від 24.05.2018 року недопустимими доказами з огляду на суперечливість вихідних даних не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд безпідставно визнав недопустимими докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Наведені вище обставини, відповідно до ст. 412 КПК України, апеляційний суд вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищенаведене та, те, що в апеляційних скаргах не йдеться про ухвалення нового вироку, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не обговорює питання достовірності або недостовірності показів свідків в даному кримінальному провадженні, як про це йдеться в апеляційних скаргах.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що покази свідка ОСОБА_13 , надані нею в судових засіданнях, на звукозаписі не прослуховуються, не знайшли свого підтвердження, оскільки під час підготовки до апеляційного розгляду вказаних порушень кримінального процесуального закону не встановлено. Покази свідка ОСОБА_13 містяться на технічних носіях інформації, на яких зафіксовані судові засідання в суді першої інстанції та прослуховуються.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід дослідити всі обставини кримінального провадження та перевірити доводи апеляційних скарг, надати їм належну оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 та прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: