ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/217/18 Головуючий І інстанції ОСОБА_1
Справа № 630/618/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

представника заявника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року про повернення скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області, -

в с т а н о в и л а :

16 жовтня 2018 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області, в якій просив зобов`язати уповноважену особу Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_7 від 13.10.2018.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 13.10.2018 ОСОБА_7 подала до Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про незаконне встановлення паркану на громадському в`їзді до буд. АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що підтверджується талоном-повідомленням № 173877 від 13.10.2018, проте жодних дій по внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вчинено.

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року скаргу представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, скаргу направити до Люботинського міського суду Харківської області для виконання вимог статей 117, 306, 307 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що слідчий суддя прийшов до невірного висновку про можливість звернення зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області лише особисто ОСОБА_7 , чим порушив право заявника на професійну правничу допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи скаргу слідчий суддя виходив з тих обставин, що ОСОБА_7 , як заявник, вправі звернутися до слідчого судді з відповідною скаргою лише особисто, без залучення представника та дійшов висновку про повернення апеляційної скарги.

Колегія суддів з таким висновком слідчого судді не погоджується і вважає його передчасним виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з частиною 1 статті 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

На підставі статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 132-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
У справі № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року Конституційний суд України зазначив, що право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
В цьому ж рішенні зазначено, що за змістом статті 64 Конституції України, конституційне право кожного на правову допомогу у жодному випадку не може бути обмежено. Відповідно до Конституції України положення «кожен має право на правову допомогу» (частина перша статті 59) є нормою прямої дії (частина третя статті 8), і особа не може бути обмежена у його реалізації.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника, де в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що, закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин.
Так, в Конституції України йдеться про захист прав, свобод та законних інтересів як універсальну представницьку діяльність, незалежно від сфери правовідносин, та гарантовану професійну правову допомогу і вільний вибір захисника своїх прав та залучення адвоката не лише у кримінальному процесі.
Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги, а відсутність приписів, спрямованих на реалізацію такого права, не повинна призводити до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 20 КПК України, участь у кримінальному провадженні представника не звужує процесуальних прав учасника кримінального провадження.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з талоном-повідомленням № 173877 від 13.10.2018 ОСОБА_7 подала до Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про кримінальне правопорушення (а.с. 2).
04 травня 2018 року між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого видано ордер Серії ПТ № 049746 на надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 у Люботинському міському суді Харківської області ОСОБА_7 (а.с. 3,4,5).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею не були враховані зазначені положення Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України та постановлено ухвалу , якою позбавлено ОСОБА_7 , від імені якої діяв її представник адвокат ОСОБА_6 доступу до правосуддя у обраний ним спосіб.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для її скасування відповідно до пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України.

Оскільки, встановивши помилковість висновків слідчого судді, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості постановити судове рішення за скаргою без розгляду її по суті слідчим суддею, а тому, за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України), колегія суддів повертає скаргу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою повернути до суду першої інстанції для можливого розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року скасувати.

Матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року про повернення скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді