УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2019 року

м. Київ
справа № 187/622/16-к

провадження № 51-4612ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року.
встановив:
За вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн, матеріальної шкоди 14 461, 12 грн. Крім того стягнуто з ОСОБА_4 судові витрати 1 100, 50 грн за проведення трасологічної експертизи та судовий збір у розмірі 551, 20 грн.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 02 березня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінив, виключив із резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_4 судового збору в розмірі 551, 20 грн. У решті цей вирок залишено без змін.
Не погоджуючись із постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 неодноразово звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, за наслідками розгляду яких касаційний суд постановив такі рішення:
1) ухвалою від 03 травня 2018 року Верховний Суд відмовив у задоволені клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарженнявироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року і повернув його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами;
2) ухвалою від 26 липня 2018 року Верховний Суд знову відмовив у задоволені клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарженнявироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року і повернув його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами;
3) ухвалою від 10 вересня 2018 року Верховний Суд поновив засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та залишив його касаційну скаргу без руху, через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК, і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;
4) ухвалою від 23 жовтня 2018 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки засуджений у наданий йому касаційним судом п`ятнадцятиденний строк не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
В черговий раз засуджений ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Згідно з інформації, наданої працівником Петриківського районного суду Дніпропетровської області, засуджений ОСОБА_4 був взятий під варту для відбування призначеного покарання 12 квітня 2017 року та звільнений 12 жовтня 2017 року по його відбуттю.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 станом на 02 березня 2017 року, тобто на день проголошення апеляційним судом судового рішення щодо нього, під вартою не перебував, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 05 червня 2017 року.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження та не порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3