УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.05.2019 року м. Житомир

Богунський райсуд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушино Первомайського району Харківської області, громадянина України, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся засуджений з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зазначає, що в матеріалах його справи сфальсифікований строк його затримання, що впливає на його алібі, а тому просить встановити, що був затриманий 7 червня 1995 року, а не 9.06.1995 року.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений підтримав своє клопотання.

Прокурор вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви.

ОСОБА_5 засуджений вироком Харківського обласного суду від 25.04.1996 року за ст.ст. 93 пп. «ж, з», 94, 100, 117 ч. 4, 118 ч. 2, 222 ч. 1 та ч. 3, 123 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді смертної кари. Ухвалою Верховного Суду України від 23.07.1996 року вирок залишено без змін. Ухвалою Харківського обласного суду від 02.06.2000 року вирок приведено у відповідність з Законом України від 22.03.2000 року, та ОСОБА_5 вважається засудженим до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.02.2018 засудженому зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 09.06.1995 по 23.07.1996 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому підстав для повторного зарахування цього ж терміну у строк відбуття покарання немає.

Засуджений просить врахувати, що фактично він був затриманий 07.06.1995 року, а не 9.06.1995 року. В матеріалах особової справи відсутня інформація щодо затримання засудженого 7 червня, з протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий слідчим прокуратури 09.06.1995 року о 19 годині 30 хвилин, постанова про обрання запобіжного заходу санкціонована прокурором 12.06.1995 року.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_5 не вказував на те, що був затриманий 7 червня, він зазначав, що в цей день був на роботі. Вказані обставини перевірялись не органом досудового розслідування, а судом під час розгляду справи в судовому засіданні, та було встановлено, що 7.06.1995 року ОСОБА_5 не перебував в приміщенні міліції чи прокуратури. Не оскаржував ОСОБА_5 дату свого затримання ні в апеляційній, ні в касаційній інстанціях.

Окрім того, ОСОБА_5 зазначає, що факт його незаконного засудження був предметом розгляду в ЕСПЛ, це справи по його заявам. Дійсно, Європейським судом з прав людини 7.05.2002 року було винесено ухвалу щодо часткової прийнятності заяви ОСОБА_6 проти України (заява № 42023/98), в якій проте не зазначалося про незаконність затримання 7.06.1996 року, скарги заявника були прийняті на підставі ст. 3 і 13 Конвенції. Рішенням ЕСПЛ від 10.02.2004 року по скаргам заявника, що були прийняті до розгляду, постановлено, що не було порушено вимог ст.ст. 3 та 13 «Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Керуючись ст.ст. 537, 539, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Харківського обласного суду від 25.04.1996 року за ст.ст. 93 пп. «ж, з», 94, 100, 117 ч. 4, 118 ч. 2, 222 ч. 1 та ч. 3, 123 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня оголошення, засудженим протягом того ж часу з дня отримання копії ухвали.

Суддя: