ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1677/17
Провадження №1-кп/477/14/19
УХВАЛА

05 лютого 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого суді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих не з`явилися,

під час розгляду об`єднаного судом кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних злочині, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває зазначене об`єднане кримінальне провадження із затвердженими обвинувальними актами.

На засідання 05 лютого 2018 року прокурор подав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 60 днів кожному.

В обґрунтування клопотання вказував, що ОСОБА_5 умисно вчинив тяжкі кримінальні злочини, не працює та не має постійного джерела доходу, раніше судимий, що доводить ризик вчинення ним інших злочинів. Також зазначив, що у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення злочинів, може переховуватися від суду. Крім того, покази свідків та потерпілих і самі обставини злочинів дають підстави вважати про існування ризику незаконного впливу на них.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 вказував, що ризики, які стали підставою для обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, а саме: він може переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, незаконно впливати на свідків та потерпілих. На це вказує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального злочину, не працює та не має постійних джерел доходу, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, вчинив злочин за час перебування іншого кримінального провадження на розгляді у суді, тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення злочинів, може переховуватися від суду та впливати на недопитаних свідків і потерпілих з метою схиляння до надання неправдивих свідків.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання через його безпідставність. Вказував, що його підзахисний перебуває під вартою вже рік три місяця і шістнадцять днів і ризики, в зв`язку з якими йому було обрану таку міру запобіжного заходу, за спливом цього часу перестали існувати. Крім того, тривалий термін перебування під вартою порушує принцип невинуватості обвинуваченого, визначений ст. 61 Конституції України, адже тримання під вартою не може застосовуватися як покарання до засудження особи судом. Він раніше не судимий, проживає з батьками, тобто має стійкі соціальні зв`язки, в цілому характеризується задовільно, працює по найму.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку та посилання свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вказував, що ризики, на які посилається прокурор, не існують, в тому числі вже через значний строк тримання обвинувачених під вартою ризики, на підставі яких йому обирався запобіжний захід, втратили своє значення. Відзначив, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце проживання та роботу.

ОСОБА_5 підтримав посилання та думку свого захисника.

Вислухавши клопотання прокурора, посилання захисників про необхідність відмови у їх задоволенні, таку ж думку що них обвинувачених, перевіривши клопотання та обвинувальні акти з матеріалами провадження, суд встановив наступне та прийшов до таких висновків.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 1 ст. 122, ч.2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, а ОСОБА_4 - у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 була обрана кожному міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яка в подальшому ухвалами Жовтневого районного суду Миколаївської області була продовжена і кінцевий термін якої складає 06 лютого 2019 року.

Однак до такого строку завершити розгляд справи у суді не виявляється за можливим, що викликано неявкою на призначене засідання недопитаних потерпілих та свідків, а також завантаженістю суду та захисників, які беруть участь в інших кримінальних провадженнях, в томі числі відрядженням головуючого 06 лютого 2019 року до м. Києва для складання морально-психологічних тестів в межах кваліфікаційного оцінювання суддів

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Але ОСОБА_5 підозрюється у скоєні тяжких злочинів, за вчинення яких йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, він раніше неодноразово судимий в тому числі і до реального відбуття покарання. Тобто ризик вчинення ним інших злочинів та можливість ухилення від судового розгляду продовжує існувати і він не зник та не зменшився.

Крім того, під час розгляду справи мало місце висловлювання ОСОБА_5 погроз на адресу потерпілого ОСОБА_8 , що підтверджує існування ризику про можливість його незаконного впливу на недопитаних свідків і потерпілих з метою схилення до надання неправдивих свідчень.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися підстави для обрання такого запобіжного заходу та не зникли всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання йому цього запобіжного заходу, а саме: знаходячись на волі він може продовжити свою злочинну діяльність, усвідомивши тяжкість можливого призначеного покарання ухилятися від суду та перешкоджати розгляду справи або ж впливати на недопитаних свідків та потерпілих.

Посилання захисника про існування у обвинуваченого ОСОБА_5 стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, та роботи не скасовують реальне існування зазначених ризиків, які слугували для обрання йому найсуворішої міри запобіжного заходу.

Також, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні тяжких злочинів, за вчинення яких йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років.

Він, хоча раніше і не судимий, але вчинення декількох злочинів, в яких він підозрюється у даному кримінальному провадженні, та їх характер, в тому числі і спричинення тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів, вказують, що існує ризик продовження ним злочинної діяльності. На це вказує і та обставина, що кримінальні діяння, у яких він підозрюється за статтями 122, 296 та 345 КК України, ним були вчинені в той час як кримінальне провадження за іншим обвинуваченням - за статтями 186 та 185 КК України перебували на розгляді у суді.

Таким чином, з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися всі підстави для обрання такого запобіжного заходу та не зникли всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Посилання його захисника про тривале тримання під вартою і зменшення ризиків аж до їх зникнення суд не вважає достатніми для зміни чи скасування обвинуваченому міри запобіжного заходу, оскільки, як вже зазначалося, кримінальні діяння, у яких він обвинувачується статтями 122, 296 та 345 КК України, ним були вчинення в той час як кримінальне провадження за іншими обвинуваченням перебували на розгляді у суді, що підтверджує схильність до продовження протиправних злочинних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 днів по 08 березня 2019 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 днів по 08 березня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, її оскарження або ж заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок у разі його оскарження.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, їх повний текст складено для проголошення на 16:00 07 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_1