Справа № 201/2001/19
Провадження № 1-кс/201/1325/2019
УХВАЛА

19 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000409 від 17.02.2019 року клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, який є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , 17.02.2019 року близько 23.30 годин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вступив з раніше не знайомою громадянкою ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_8 у словесний конфлікт. Після чого, ОСОБА_6 , діючи безпричинно з хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці біля будинку № 4А, по вул. Дмитра Донцова, у м. Дніпрі, маючи умисел на вчинення дій, які грубо порушують загально визначені норми суспільної моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи особливою зухвалістю, свідомо та зухвало, наніс один удар пістолетом RB 88 № НОМЕР_2 у голову ОСОБА_9 , чим спричинив останній тілесні ушкодження.

Після того, як ОСОБА_6 наніс один удар пістолетом RB 88 № НОМЕР_2 у голову ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вирішив заступитись за жінку та заспокоїти ОСОБА_6 , однак останній ігноруючи зауваження ОСОБА_8 направив пістолет RB 88 № НОМЕР_2 , перероблений для відстрілу гумових куль та спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, маючи умисел на вчинення дій, які грубо порушують загально визначені норми суспільної моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи особливою зухвалістю, свідомо та зухвало здійснив декілька пострілів, один з яких потрапив у область черева ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого вогнепального поранення передньої брюшної стінки.

17.02.2019 о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КПК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням зброї пристосованої для спричинення тілесних ушкоджень.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під варту.

Крім того, від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання, в якому останній просить суд дослідити характеризуючи матеріали (які були долучені до клопотання), та розглянути питання щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді покури на підставі заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Суд, вислухавши сторони, дослідивши відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України матеріали, що мають значення для вирішення клопотання, приходить до наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим та прокурором на цей час доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор. До такого висновку суд приходить з врахуванням наданих слідчим та прокурором доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що безпосередньо підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: копією повідомлення про підозру, копією протоколу допиту потерпілого та інше.

Ураховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, вона може бути застосована тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в тому числі, таким спробам, як: п.1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд приходить до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки та готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , що також свідчить про відсутність намірів підозрюваного переховуватись від органу слідства та суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.

Крім того, відповідно до характеризуючих матеріалів, які надав суду адвокат, підозрюваний ОСОБА_6 характеризується лише з позитивної боку, має досвід участі в Антитерористичній операції Донецької та Луганської областей, бравши участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Також в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має бойові травми та відповідно до виписки № НОМЕР_3 військового госпіталю (в/ч НОМЕР_4 ) потребує оперативного втручання з приводу аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба в плановому порядку і направлений на операцію.

Що стосується питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді поруки, суд вважає дані заяви необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки даний запобіжний захід не забезпечить належним чином виконання процесуальних обов`язків, які покладено на підозрюваного.

Вищевказане у своїй сукупності свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд враховує, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем та потребує медичної допомоги, суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт в нічний час доби, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

-з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого мешкання;

- в період часу з 22-00 вечора до 06-00 години ранку не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії даної ухвали до 18 квітня 2019 року.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1