УХВАЛА
27 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 439/397/17
провадження № 13-66кс18
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачаОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду кримінального провадження № 0000242 щодо ОСОБА_18 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року та

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржених судових рішень
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрито.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_18 , обіймаючи посаду лікаря анестезіолога, 10 квітня 2016 року, перебуваючи на чергуванні як лікар - анестезіолог анестезіолого - реанімаційного відділення Бродівської центральної районної лікарні, що знаходиться за адресою: м. Броди, вул. Юридика, 22, надавав спеціалізовану медичну допомогу у цьому відділенні неповнолітньому ОСОБА_19 . В результаті неналежного виконання ним своїх професійних обов`язків та внаслідок недбалого ставлення до них, володіючи достатнім кваліфікаційним рівнем, однак не використавши ці знання та навички під час надання адекватної медичної допомоги, всупереч загальноприйнятій техніці катетеризації підключичних судин, недбало провів медичну маніпуляцію пункцію лівої підключичної вени ін`єкційною голкою для встановлення катетера, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітнього ОСОБА_19 , а саме його смерть, яку констатовано 10 квітня 2016 року о 08 год. 50 хв. у анестезіолого реанімаційному відділенні Бродівської ЦРЛ.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року зазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.
Зміст вимог касаційної скарги й узагальнені доводи
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вказаних судових рішень у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що в цьому кримінальному провадженні заподіяна непоправна шкода у вигляді смерті потерпілого, а тому її неможливо усунути, так само як неможливо відшкодувати завдані злочином збитки. На думку прокурора, за змістом ст. 46 КК України відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди це дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину. Також звернуто увагу на те, що судами залишено поза увагою наслідки вчиненого злочину, а саме смерть неповнолітньої особи. Судом при звільненні ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності не наведено мотивів, які б давали підстави зробити висновок про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Вказується також, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України, є немотивованою та необґрунтованою.
Мотиви передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду
Ухвалою від 24 жовтня 2018 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду на підставі частини 5 статті 434-1 КПК України передала кримінальне провадження щодо ОСОБА_18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Колегія суддів визначила в своїй ухвалі питання, які становлять виключну правову проблему під час застосування положень ст. 46 КК України у випадку вчинення злочинів, які мали наслідком смерть потерпілого:
1) кого слід розуміти під поняттям «потерпілий», яке вживається у ст. 46 КК України безпосередню жертву злочинного посягання або учасника кримінального провадження (кримінального процесу), у тому числі близьких родичів особи, яка загинула внаслідок злочину?
2) яким чином необхідно тлумачити поняття «відшкодування завданих збитків» та «усунення заподіяної шкоди» у контексті положень ст. 46 КК України та чи можливе, з огляду на положення цієї статті, «відшкодування завданих збитків» чи «усунення заподіяної шкоди» у разі вчинення злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого?
Позиція Великої Палати Верховного Суду
Відповідно до частини 4 статті 434-2 КПК України суд в ухвалі про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду повинен викласти обґрунтування підстав, визначених частиною 5 статті 434-1 КПК України.
При передачі справ як таких, що містять виключну правову проблему, на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційним судам належить обґрунтовувати відсутність, суперечливість, неповноту, невизначеність (неясність, нечіткість) та неефективність правового регулювання охоронюваних прав, свобод й інтересів та неефективність існуючого їх правового захисту, в тому числі внаслідок неоднакової судової практики.
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що аналіз судової практики щодо застосування ст. 46 КК України у випадках, коли злочином заподіяно смерть потерпілого, вказує на те, що вона є неоднаковою. Зокрема, з проаналізованих ухвал судів першої інстанції, які набрали законної сили, видно, що у окремих судових рішеннях було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з тих мотивів, що завдана шкода у вигляді смерті є невідворотною, а тому не може бути усунута або відшкодована. В інших випадках такі клопотання судами були задоволені.
Колегія суддів звернула також увагу на те, що тлумачення словосполучення «відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду» як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим відповідно до ст. 46 КК України досить тісно пов`язане з тлумаченням самого поняття «потерпілий», яке вживається в цій статті, оскільки кримінально-правове поняття потерпілого більш вузьке, ніж кримінально-процесуальне.
Якщо термін «потерпілий» у статті 46 КК України вживається у вузькому кримінально-правовому значенні (як безпосередня жертва злочину), а не як учасник кримінального провадження (учасник кримінального процесу), то, на думку колегії суддів, у разі вчинення злочинів, внаслідок яких настала смерть особи, це виключає можливість як досягнення примирення винного з таким потерпілим, так і відшкодування останньому будь-яких збитків.
Колегія суддів також зазначила, що на виключний характер правової проблеми вказує не тільки існування різної судової практики, але й наявність різних позицій науковців щодо цього питання.
Наведене вище обґрунтування колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду дає підстави вважати, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики під час застосування положень ст. 46 КК України.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вбачає підстави для прийняття цього провадження до розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 434-1, 434-2 КПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:
Прийняти до розгляду кримінальне провадження № 0000242 щодо ОСОБА_18 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року.

Призначити кримінальне провадження до касаційного розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 16 січня 2019 року о 10.00 год. у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.
Надіслати учасникам провадження копію ухвали про прийняття та призначення кримінального провадження до розгляду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_10
ОСОБА_3 ОСОБА_11
ОСОБА_4 ОСОБА_12
ОСОБА_5 ОСОБА_13
ОСОБА_6 ОСОБА_14
ОСОБА_8 ОСОБА_15
ОСОБА_7 ОСОБА_16
ОСОБА_9 ОСОБА_17