Справа № 523/5989/16-к
Провадження №1-кп/523/177/17
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою на домашній арешт

10 листопада 2017 року

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

в присутності підсудного ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002451 від 18.04.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, неодруженого, зі слів з вищою освітою та до затримання працюючого приймальником товару в супермаркеті «Біла», зареєстрованого та до моменту затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 24.06.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 цього Кодексу зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який утримується під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області з 19.04.2016 року.
Під час судового розгляду, останньою за часом ухвалою суду від 15.09.2017 року підсудному ОСОБА_5 продовжено раніше обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, строк якого спливає 18 вересня 2017 року.
Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні подано письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підсудному ОСОБА_5 , оскільки вважає, що інші запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Разом з цим, захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд змінити підсудному ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики, на які посилається прокурор, відпали, а майже усі письмові докази по справі досліджено та в судовому засіданні допитані потерпіла і свідки обвинувачення, її підзахисний має реєстрацію та постійне місце мешкання в м.Одесі, де проживає з матір`ю пенсіонеркою, яка є інвалідом другої групи та потребує стаціонарного лікування, та сам підсудний позитивно характеризується за місцем проживання, є хворою людиною й перебуває в теперішній час на лікуванні в медчастині ОСІ та тяжкість злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою.
Вислухавши прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в обґрунтування їх позицій, заслухавши підсудного ОСОБА_5 з приводу висловлених прокурором та захисником доводів, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, яке відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 цієї ж статті вказаного Кодексу, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Частини 1 ст.ст.197, 199 означеного Кодексу встановлюють, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а для продовження строку такого тримання прокурором має подаватися клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше п`яти днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За ст.ст.177, 178 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
З огляду на ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Проте, з клопотання прокурора ОСОБА_3 слідує, що ним не дотримані вимоги ч.ч.2, 3 ст.331, ст.199 КПК України, а зміст клопотання містить лише необґрунтовані припущення його ініціатора та посилання на докази сторони обвинувачення в обґрунтованість висунутого підсудному ОСОБА_5 обвинувачення.
Втім, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 10.06.1996 року у справі "Бенхем проти Сполученого Королівства").
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за вчинення якого визначена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років та є раніше судимою особою за аналогічні майнові злочини, а інкриміноване йому протиправне діяння мало місце в період строку випробування за попереднім вироком суду від 24.06.2015 року.
Але, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального кодексу, Конвенції та практики ЄСПЛ, судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою підсудного ОСОБА_5 приймається до уваги те, що прокурором відповідне клопотання про продовження тримання під вартою вказаного підсудного, порядок подачі якого передбачений ч.ч.2, 3 ст.331 та ст.199 КПК України, взагалі не було подано, а підсудний майже півтора року утримується під вартою в умовах ОСІ, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м.Одесі, має позитивну характеристику за місцем проживання, за первинними результатами огляду медпрацівниками в ОСІ страждає енурезом та його матір є пенсіонером й інвалідом 2-ї групи.
На підставі наведеного, оцінивши в сукупності викладені законодавчі вимоги та приймаючи до уваги викладені в матеріалах кримінального провадження фактичні обставини інкримінованого підсудному ОСОБА_5 злочину, його особу та тривалість тримання під вартою, враховуючи існування в теперішній час ризиків, перелічених вище й передбачених ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що судовий розгляд ще триває та речові докази ще не досліджені, у зв`язку з неспроможністю їх своєчасного надання до суду стороною обвинувачення, а також зважаючи на неподання прокурором ОСОБА_3 відповідного клопотання щодо доцільності подальшого тримання під вартою вказаного підсудного та на наявність у останнього місця реєстрації й постійного проживання в м.Одесі, суд доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання зазначеним підсудним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із залишенням означеного клопотання прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст.177-184, 193-199, 369-372, Главою 18 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без задоволення.
Змінити підсудному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, зареєстрованому та до моменту затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, строком до 08.01.2018 року, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду та поклавши на вказану особу наступні обов`язки:
1) невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) заборонити цілодобово залишати житло, яке розташоване за означеною адресою;
3) без дозволу суду не відлучатися за межі м.Одеси;
4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
5) заборонити підсудному спілкуватися із потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали в частині застосування до підсудного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту доручити працівникам Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Копії ухвали направити для виконання начальнику Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, для відома - керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 та начальнику ОСІ УДПтСУ в Одеській області, а також надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після проголошення й апеляційному оскарженню не підлягає.

С у д д я: ОСОБА_1