Провадження № 1-в/761/596/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Шевченківський районнй суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

секретаря - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього дії Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього дії Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Таку заяву засуджений обгрунтовує тим, що він був засуджений за злочин, який ним було вчинено 13.05.2017 року, а тому, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.08.2018 року, просить зарахувати йому строк попереднього ув*язнення до набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

У судове засідання особа, яка подала клопотання, доставлена не була.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 09.01.2018 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув*язнення, який обраховувати з 04 серпня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15.03.2018 року вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_4 , було залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 - без задоволення.
Так, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), - зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

У той же час, відповідно до ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У п.п. 2 п. 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» від 01.04.2017 вказано, що до питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку належать питання про зарахування строку тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні.

При цьому, відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є одною з основних засад судочинства. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Разом з цим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Отже, якщо суд першої інстанції в порядку виконання вироку буде зараховувати засудженому строк попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання з розрахунку день за два, якщо це питання вже чітко вирішено судом першої або апеляційної (касаційної) інстанції і сумнів щодо змісту цих рішень не виникає, то фактично буде здійснюватися перегляд вироку (ухвали, постанови) суду з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. А такі повноваження має лише суд апеляційної та касаційної інстанції, а не суд першої інстанції. Тому вирок (ухвала, постанова) суду є законним, доки він не скасований чи змінений в апеляційному (касаційному) порядку або не переглянутий компетентним судом в іншому порядку, зокрема, за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, зміна судової практики, згідно з ст. 459 КПК України, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Суд першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 538 КПК України, не може переглядати вирок, коли вирішує питання в порядку виконання, тому не може вважатися компетентним судом, який може змінити рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Окрім цього, наявність постанови Верховного Суду, яка по іншому вирішує питання застосування ч.5 ст.72 КК України не є достатньою підставою для зміни строку відбутого покарання в порядку виконання вироку, коли це питання вже вирішено судом апеляційної (касаційної) інстанції, так як вирок набрав законної сили та є обов`язковим до виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції України.

Згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд першої інстанції, в порядку виконання вироку, не наділений повноваженнями зараховувати засудженому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку день за два, якщо це питання вже однозначно та чітко вирішено судами вищої інстанції.

У зв*язку із зазначеним суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 72 КК України, ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього дії Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1