Справа № 640/5203/18
"02" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
встановив:
На обґрунтування клопотання зазначає, що 26.04.2018 р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкає заявник, вилучено вище вказане майно, яке належить йому та його сину. Вважає, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки він не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження (про підозру повідомлено не було, підстави арешту майна як третіх осіб слідчим не обґрунтовано).
Заявник в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.
Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 11.05.2018 на вказане майно накладено арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як зазначено вище, зі змісту клопотання та пояснень заявника в судовому засіданні слідує, що вказане майно вилучено вже тривалий час, що у свою чергу позбавляє власника майна користуватися та розпоряджатися вказаний майном.
Крім того, сторона обвинувачення при розгляді клопотання покладалась на розсуд суду.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1