Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/103/19
У Х В А Л А
19.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя: ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання захисника про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001009 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Золотарево Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, з середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Виноградівського районного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали письмові клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимогам чинного законодавства. Клопотання мотивують тим, що обставини виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_7 в обвинувальному акті викладені упереджено, однобічно, не відповідають дійсності, оскільки він діяв виключно в межах закону з метою самозахисту від умисних протиправних дій з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Обвинувальний акт, який вручений ОСОБА_4 , є стислим та ідентичним повідомленню про підозру, у ньому не зазначено дати його складання слідчим, його не затверджено прокурором, що свідчить про неналежний нагляд за досудовим розслідуванням. Органом досудового розслідування не досліджено причинний зв`язок між допущеними діями обвинуваченого та діями потерпілого ОСОБА_7 у виникненні та розвитку конфлікту, що призвело до настання суспільно небезпених наслідків. З обвинувального акту не зрозуміло скільки всього ударів було нанесено обвинуваченим потерпілому ОСОБА_7 . Допит підозрюваного ОСОБА_4 у часовому проміжку передував роз`ясненню підозрюваному права на захист. У реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено часу вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 . Крім того, при викладі фактичних обставин кримінального правопоршуення здійснено посилання на висновок експерта №181 від 08.11.2018 року щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, однак, згідно реєстру матеріалів досудового рослідування у кримінальному провадженні, не має відомостей про призначення судово-медичної та судово-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх заподіяння. Стороною обвинувачення не взято до уваги ту обставину, що за неправомірні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які викликали у ОСОБА_4 реакцію самозахисту, їм пред`явлено обвинувачення за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, справа знаходиться на розгляді у суді.

На підставі викладеного, захисники обвинуваченого просять суд винести ухвалу, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 02.10.2018 року за № 0001009 повернути прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисників та просив повернути обвинувальний акт.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстав для повернення обвинувального немає, а тому в задоволенні клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору, слід відмовити.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 повністю заперечив щодо заявлених клопотань захисників обвинуваченого та подав до суду письмове заперечення проти клопотання про повернення обвинувального акту. Мотивує його тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Обгрунтовуючи в клопотанні питання щодо повернення обвинувального акта, захист вдався до аналізу фактичних обставин, наявності причинно-наслідкових зв`язків між викладеними обставинами, відповідності фактичних обставин провадження юридичній кваліфікації інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, вдався до перевірки наявності об`єктивної сторонни діяння за ст.125 КК України, чого не може робити в підготовчому судовому засіданні. Просив відмовити у задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав думку свого представника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору, заперечення проти клопотання представника потерпілого, суд дійшов до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зокрема, із системного аналізу вказаної норми закону випливає, що обвинувальний акт повертається прокурору у випадку, коли він не підписаний слідчим, або не затверджений прокурором, в обвинувальному акті містяться положення, що суперечать одне одному, обвинувачення викладене в обвинувальному акті є неконкретним, коли обвинувальний акт містить недопустиму натуралізацію опису статевого злочину, коли в обвинувальному акті відсутні дані про місце перебування обвинувачених, дані про потерпілого, коли в обвинувальному акті немає посилань на аркуші справи, коли до обвинувального акта не долучені додатки, передбачені ч.4 ст.291 КПК, не вручені копії обвинувального акта підозрюваному та його захиснику.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, суд дійшов до переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки такий не підписаний прокурором.

Вказане порушення, яке допущено прокурором, на думку суду є істотним і таким, що унеможливлює призначення обвинувального акту до розгляду.

Крім того, у силу п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях підозрюваного склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з обвинувального акту, 05 вересня 2018 року близько о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на узбіччі дороги по вул. Маяковського, що в м.Виноградів, навпроти будинку № 31А в ході словесної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїй, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс стиснутими в кулак руками декілька ударів ОСОБА_7 в область голови, після чого, в ході конфлікту, ОСОБА_4 , взявши у праву руку бруківку, якою наніс ОСОБА_7 один удар в область чола. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки справа; гематоми виличної ділянки справа; струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 181 від 08.11.2018 року та п.2.3.2. «а» Правили судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 кваліфікуються, як тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, суперечність обставин вчинення злочину його остаточній кваліфікації.

Стаття 125 КК України передбачає відповідальність за умисні дії, а відтак встановлення та визначення суб`єктивного ставлення особи до своїх дій є обов`язковим.

Судом встановлено, що в обвинувальному акті не зазначено на що був спрямований умисел ОСОБА_4 ; механізм нанесення тілесних ушкоджень не прописаний (скільки ударів було нанесено, якою частиною лівої і правої руки нанесені удари потерпілому); причинний зв`язок між зазначеними діяннями та наслідками.

Фактичні обставини викладені в обвинувальному акті таким чином, що не містять послідовних дій обвинуваченого, які б привели до розуміння про вчинення ним злочину за кваліфікуючими ознаками, внаслідок чого є незрозумілим і неконкретним висунуте обвинувачення.

Так, у постанові ВСУ від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16 суд зауважив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Відсутність визначення конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення (злочину), тобто відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення та є порушенням визначеного ст.6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий суд в контексті зрозумілості висунутого обвинувачення та забезпечення належної підготовки сторони захисту від висунутого обвинувачення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено його право на захист.

Інші наведені у клопотаннях обставини, на які посилаються захисники обвинуваченого для повернення даного обвинувального акту прокурору, мають бути встановлені або спростовані саме на стадії судового розгляду і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

У зв`язку із невідповідностями, встановленими в ході судового засідання обвинувального акту вимогам КПК України суд вважає за необхідне обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 повернути прокурору.

Керуючись ст.ст.110, 291, 314 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2018 р. за №0001009, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.03.2019 року.

Головуючий ОСОБА_1