Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/3189/17
Провадження №1-кп/523/263/19
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурорів Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_15 , обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001060 від 13 червня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ставки Комінтернівського (в даний час - Лиманського) району Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ставки Комінтернівського (в даний час - Лиманського) району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Близько 03 години 00 хвилин 13 червня 2017 року ОСОБА_21 , діючи із умислом на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб та спільно з ОСОБА_20 , взявши з собою заздалегідь заготовлений металевий ніж, з метою погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, прибули за місцем мешкання ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де через зачинену хвіртку на накинутий зверху залізний ланцюжок проникли на територію земельної ділянки.

ОСОБА_20 залишився на подвір`ї спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_14 підійшов до будинку та постукав у вікно, чим покликав ОСОБА_22 . Коли ОСОБА_22 відчинила двері будинку ОСОБА_14 , демонструючи ніж, висловив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, з вимогою передати наявні у неї грошові кошти та вироблені алкогольні напої, на що остання відмовила та почала кричати.

ОСОБА_14 вирішив позбавити життя потерпілої, щоб довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. З цією метою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, тримаючи у правій руці ніж та будучи впевненим, що за його допомогою зможе заподіяти смерть потерпілій, ОСОБА_14 наніс ОСОБА_22 один удар ножом в життєво-важливі органи області живота, спричинивши таким чином тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (рани в епігастральній області зліва), з пошкодженням печінки, печінково - шлункової зв`язки, підшлункової залози.

Після отриманого поранення ОСОБА_22 вибігла з будинку на подвір`я та стала кликати про допомогу, на що ОСОБА_14 , в продовження свого умислу, спрямованого на позбавлення життя, збив її з ніг, прижав своїм коліном до землі, надавивши на спину та закрив їй рота, після чого завдав декілька ударів головою потерпілої об землю, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхніх ріжків плитоподібного хряща; саден в лобній області, в лівій виличній області, в лівій надбрівній області, на лівій щоці, в центрі підборідної області, на спинці носу, на правій щоці; синців в лобній області, в лівій лобній-скроневій області.

Через деякий час ОСОБА_22 перестала кричати та здійснювати опір, оскільки внаслідок раніше отриманого проникаючого колото-різаного поранення живота в неї виникла гостра крововтрата, що через короткий проміжок часу призвела до її смерті.

В наступному до безпосереднього місця події підійшов ОСОБА_20 та побачив, що ОСОБА_22 знаходиться на землі у нерухомому стані. Перебуваючий поруч ОСОБА_14 , перевіривши відсутність у потерпілої серцебиття, повідомив, що та померла, після чого ОСОБА_20 продовжував залишатися на подвір`ї та спостерігати за навколишньою обстановкою.

Продовжуючи первинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу ОСОБА_14 проник до будинку, де виявив та незаконно заволодів грошима в сумі 50 грн та пляшкою з горілкою кустарного виробництва, об`ємом 2 л, після чого ОСОБА_20 та ОСОБА_14 з місця події зникли, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_20 вину у вчиненому не визнав та показав, що починаючи з 21 години 12 червня 2017 року він з раніше знайомим ОСОБА_14 вживав принесену останнім пляшку горілки за місцем свого мешкання. В нічний час, коли спиртний напій було ними випито, а власних коштів не було, він погодився з пропозицією ОСОБА_14 разом сходити до розташованого через два будинки домоволодіння ОСОБА_22 та попросити у неї в борг саморобну горілку, якою остання торгувала, про що були обізнані всі місцеві мешканці.

Як вбачається із подальших показань ОСОБА_20 вони пройшли на зазначене подвір`я, де він залишився за кутом будинку, а ОСОБА_14 пішов до вхідних дверей, в які постукав. Через незначний проміжок часу він почув голосні крики, злякався їх та побіг до власного помешкання. Ще через десять хвилин він повернувся до місця події, де на подвір`ї виявив ОСОБА_14 , який йому повідомив, що він щойно вбив ОСОБА_22 ножом, взятим перед цим у нього ( ОСОБА_20 ) удома.

Після сумісного повернення додому ОСОБА_14 йому розповів, що заходив до будинку загиблої, де відшукав дволітрову пляшку горілки, яку вони потім разом приховали під стогом сіна. Також ОСОБА_20 показав, що не був обізнаним з будь-якими неправомірними намірами ОСОБА_14 , в тому числі й про те, що той узяв із собою належний йому ( ОСОБА_20 ) ніж, а також заперечив будь-яку домовленість на вчинення з ОСОБА_14 сумісних чи узгоджувальних дій.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_14 , в присутності законного представника, вину у вчиненому фактично визнав частково, на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати детальні показання щодо вчинених діянь та лише пояснив, що в цілому не заперечує проти показань ОСОБА_20 .

Разом з тим, надаючи окремі відповіді на запитання учасників судового розгляду, ОСОБА_14 в суді, зокрема показав, що ніж йому дав саме ОСОБА_20 , з яким він також розподілив відшукані в будинку загиблої гроші в загальній сумі близько 50 грн.

Незважаючи на отримані показання обвинувачених винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , кожного окремо, у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_12 в суді показав, що його мати прижиттєво проживала з вітчимом ОСОБА_23 та протягом останніх двох років торгувала горілчаними виробами саморобного виробництва, про що в селі було відомо всім місцевим мешканцям.

Про її загибель він дізнався від вітчима близько 05 години 40 хвилин 13 червня 2017 року, після чого прибіг до батьківського домоволодіння, де виявив, що посеред двору, обличчям до землі, лежить мати без ознак життя.

Співмешканець загиблої свідок ОСОБА_23 в суді показав, що близько 06 години ранку 13 червня 2017 року він повертався із домівки власного сина та виявив загиблу посеред подвір`я її домоволодіння, про що повідомив сусідам.

Онука загиблої ОСОБА_24 , будучи допитаною в суді в якості свідка, показала, що близько 20 години 20 хвилин 12 червня 2017 року востаннє телефонувала бабусі і та їй повідомила, що не один раз бачила обох обвинувачених на вулиці перед своїм домоволодінням, у зв`язку із чим побоювалася, що ті прийдуть до неї просити горілку в борг, чого робити вона не збиралась.

Окрім того свідок пояснила, що бабуся дуже добре знала обох обвинувачених як односельців, а тому ймовірно могла їм відчинити двері.

Поняті під час огляду місця події свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , кожний окремо, в суді показали, що в їх присутності за місцем проживання ОСОБА_20 було вилучено ніж, пляшку горілки, гроші в розмірі близько 30 грн, а також одяг та взуття, в яких був одягнений, взутий ОСОБА_20 .. При цьому останній пояснював, що саме він надавав ОСОБА_14 вилучений ніж, а потім вони разом приховали принесену тим горілку під стіг сіна.

Інший понятий свідок ОСОБА_27 в суді показала, що ОСОБА_14 при проведенні з ним слідчого експерименту самостійно, без будь-якого тиску чи впливу, показував про обставини вчинених ним дій.

Наступний понятий свідок ОСОБА_28 в суді показала, що в її присутності тітка ОСОБА_20 видала правоохоронцям грошову купюру, номіналом в 20 грн, і пояснила, що цю купюру та витрачену іншу, номіналом в 10 грн, їй надав її племінник наступним ранком після виявлення тіла ОСОБА_22

Законний представник ОСОБА_14 - ОСОБА_15 в суді показала, що до досягнення 16 річного віку її онук ріс нормальною та слухняною дитиною у відносному матеріальному достатку. Оскільки його мати була позбавлена батьківських прав, а батько відбував покарання в місцях позбавлення волі, то саме вона ( ОСОБА_15 ) самостійно виховувала ОСОБА_14 . Окрім того, на поведінку онука тривалий час негативно впливав старший за віком ОСОБА_20 , з яким той почав вживати алкогольні напої та наркотичні засоби. Законний представник вважає, що ОСОБА_14 не був здатен вчинити інкриміноване йому діяння без впливу чи участі ОСОБА_20 .

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 червня 2017 року ОСОБА_12 звернувся до органу поліції із вимогою притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка цієї ж доби спричинила тілесні ушкодження його матері ОСОБА_22 , що призвели до її загибелі.

Як вбачається із протоколу огляду трупу від 13 червня 2017 року на тілі ОСОБА_12 виявлені численні тілесні ушкодження голови та в епігастральній області. Під час огляду вилучено одяг загиблої, заплямований речовиною бурого кольору.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №5-196/2017 від 04 серпня 2017 року при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_22 виявлені наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота (рани в епігастральній області зліва) з пошкодженням печінки, печінково - шлункової зв`язки, підшлункової залози; закритий перелом верхніх ріжків щитоподібного хряща; садна в лобній області, в лівій виличній області, в лівій надбрівній області, на лівій щоці, в центрі підборідної області, на спинці носу, на правій щоці; синці в лобній області, в лівій лобно-скроневій області.

Виявлене проникаюче колото-різане поранення живота могло бути спричинено колюче-ріжучим предметом, що має обушок і лезо, з найбільшою шириною зануреної частини не більше 2,4 см. Решта виявлених на трупі ушкоджень виникли від дії тупих предметів, конструктивні особливості яких не відобразилися.

Міра вираженості реактивних клітинних змін в області виявлених на трупі ушкоджень вказує на те, що з моменту їх нанесення до моменту настання смерті ОСОБА_22 міг пройти невизначено короткий проміжок часу, обчислюваний хвилинами, протягом якого не виключена можливість здійснення нею активних цілеспрямованих дій.

Смерть ОСОБА_22 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням живота (з пошкодженням печінки, печінково - шлункової зв`язки, підшлункової залози) і настала в результаті гострої крововтрати, на що вказують: малокрів`я органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла, рідкий стан крові, «шокова нирка», набряк легень та головного мозку.

Зазначене поранення за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Встановити ступінь тяжкості закритого перелому верхніх ріжків щитоподібного хряща не представляється можливим у зв`язку із тим, що наслідки даної травми до моменту настання смерті ОСОБА_22 не визначалися. Виявлені на трупі синці та садна різної локалізації відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається із висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 20 липня 2017 року №585 на вилученій з трупу ОСОБА_22 сорочці виявлена кров людини, походження якої за груповою належністю не виключається від загиблої.

Відтворенням відеозапису проведеного 15 червня 2017 року за участю ОСОБА_14 , його захисника та законного представника слідчого експерименту на місці встановлено наступне.

Обвинувачені проникли на територію земельної ділянки, де розташоване домоволодіння ОСОБА_22 , через зачинену хвіртку на накинутий зверху залізний ланцюжок, після чого ОСОБА_14 постукав у вікно, на що ОСОБА_22 відчинила вхідні двері. ОСОБА_20 залишився за кутом будинку, повідомивши тому, що підійде до входу пізніше. ОСОБА_22 впустила ОСОБА_14 за поріг, він зачинив за собою вхідні двері, після чого став просити в борг пляшку горілки, на що отримав від ОСОБА_22 відмову.

В наступний момент ОСОБА_22 помітила в правій руці ОСОБА_14 ніж, яким останній наніс удар в область її живота, після чого витягнув цей ніж з її тіла. ОСОБА_22 почала падати на спину, у зв`язку із чим, він її притримав та поклав на спину, а остання зуміла вкусити його за руку. ОСОБА_14 відкинув ніж в бік, а ОСОБА_22 несподівано для нього підвелася на ноги, вибігла через двері будинку на подвір`я та стала голосно кликати про допомогу.

В продовження вчинених дій ОСОБА_29 підійшов до ОСОБА_22 , закрив руками її рота, збив її з ніг, перевернув обличчям до землі, прижав своїм коліном до землі, надавивши на спину, після чого завдав декілька ударів головою потерпілої об землю та став утримувати в такому положенні. Через декілька хвилин він з`ясував відсутність у ОСОБА_22 тиску, залишив її та пішов до входу у будинок. ОСОБА_20 також підбіг до дверей та (далі мовою ОСОБА_14 ) «став на шухері, чекав, щоб ніхто не прийшов».

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_29 пройшов у приміщення кухні, увімкнув світло, та виявив на столі біля вікна пляшку горілки, на іншому столі - грошові купюри, а в шухляді пачку цигарок. Всі зазначені предмети він узяв із собою та передав перебуваючому на подвір`ї ОСОБА_20 . В наступний момент ОСОБА_29 повідомив тому, що повернеться до будинку забрати ніж, який він згодом підібрав з підлоги коридору. При цьому ОСОБА_29 також протер ручки вхідної та міжкімнатної дверей, щоб знищити залишені ним відбитки пальців рук. В подальшому обидва обвинувачених побігли городом в напрямку місця проживання ОСОБА_20 .

В одному з провулків с. Ставки ОСОБА_29 також показав місце із залишками продуктів горіння та пояснив, що в цьому місці він разом з ОСОБА_20 спалив власні шорти, оскільки побоювався можливого виявлення на них плям крові. Окрім того ОСОБА_29 пояснив, що перед цим ОСОБА_20 у своєму помешканні надав йому інший одяг, а також вимив закривавлений ніж.

Як вбачається із висновків комісійних, стаціонарних, комплексних, судових психолого-психіатричних експертиз від 08 серпня 2017 року №83, від 29 серпня 2017 року №91, відповідно ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , кожний окремо, в період часу вчинення інкримінованого діяння на хронічний психічний розлад, недоумство, інший, в тому числі тимчасовий розлад психічної діяльності, не страждав, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, що також не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час не страждає на будь-який хронічний психічний розлад, недоумство, на хронічний алкоголізм чи наркоманію. За психічним станом може предстати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В обґрунтування виправдувальних доводів сторона захисту послалася: на відсутність судових рішень з перевірки правомірності проведених оглядів домоволодінь загиблої та обвинуваченого ОСОБА_20 , за результатами яких було вилучено переважну більшість речових доказів; на неправомірну участь потерпілого ОСОБА_12 в якості понятого при огляді місця події, на не роз`яснення процесуальних прав ОСОБА_20 під час участі в огляді його домоволодіння; а також на не доведення вини останньої особи у вміненому тому діянні.

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.

Матеріали досудового розслідування містять письмові дозволи потерпілого ОСОБА_12 та тітки ОСОБА_20 на проведення оглядів домоволодінь загиблої та обвинуваченого.

Разом з тим, можливість проведення огляду за згодою власника житла згідно з положеннями ч.1 ст.233 КПК України є безпідставною, оскільки ця норма закону не регламентує проведення огляду житла, а встановлює винятки із загального правила (недоторканність житла та іншого володіння особи) - можливість проникнення в житло тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або у невідкладних випадках, зазначених у ч.3 ст.233 цього Кодексу.
Крім того, ч.3 ст.233 КПК України передбачає обов`язок прокурора, слідчого за погодженням із прокурором невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, який здійснює наступний судовий контроль, у тому числі і матеріалам, якими обґрунтовується необхідність проведення обшуку.

Отже, кримінальний процесуальний закон зобов`язує працівників правоохоронних органів перед початком проведення огляду житла (як слідчої дії) пред`являти ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення такого огляду.

В ст.30 Конституції України, а також у ст.13 КПК України йдеться про три заборони: 1) не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи; 2) не допускається в них незаконний огляд; 3) не допускається в них незаконний обшук інакше як за вмотивованим рішенням суду. Крім того, виходячи з вимог статей 31 та 32 Конституції України, не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи з метою: 1) виїмки; 2) зняття інформації з каналів зв`язку; 3) застосування інших технічних засобів отримання інформації.

Таким чином, не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи за будь-яких обставин, а також із метою обшуку, огляду, виїмки та зняття інформації (висновок Верховного Суду України, справа № 5-29кс(15)17 від 18 травня 2017 року).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

В свою чергу п.1 ч.2 ст. 87 КПК України передбачає що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Оскільки огляди домоволодінь за місцем проживання загиблої ОСОБА_22 та ОСОБА_20 були проведені без відповідних ухвал слідчих суддів (про надання дозволу на проведення чи визнання правомірними фактично проведені у невідкладному випадку), то слід визнати, що протоколи цих слідчих дій та вилучені в результаті їх проведення предмети, із здійсненими в наступному на підставі їх дослідження висновками експертиз, є недопустимими доказами.

Окрім того, ще однією підставою для визнання в якості недопустимого доказу протоколу огляду домоволодіння загиблої є участь сина загиблої, а в подальшому потерпілого ОСОБА_12 в якості понятого, оскільки абзац 3 ч.7 ст.223 КПК України містить для цієї особи відповідну пряму заборону.

Зазначені висновки суду витлумачуються на користь обвинувачених, але не спричинюють їх остаточного виправдання, оскільки із сукупності інших обвинувальних доказів суд дійшов наступного.

Так, під час проведення слідчого експерименту, а також частково безпосередньо в суді ОСОБА_14 показав, що ніж йому надав ОСОБА_20 , разом з ним вони через зачинену хвіртку воріт пройшли на територію домоволодіння до будинку ОСОБА_22 , в подальшому ОСОБА_20 залишався (згідно буквального змісту показань) «на шухері», приймав в руки від ОСОБА_14 гроші та пляшку горілки, надавав тому власний одяг, брав участь у спаленні шортів та вимивав ніж з метою знищення можливо наявних слідів злочину, а також отримував від ОСОБА_14 частину грошей загиблої.

Така спільна діяльність обох обвинувачених, а також відсутність від ОСОБА_20 будь-яких протилежних за спрямованістю дій, фізичного утримання ОСОБА_14 чи перешкоджання його діям дає суду підстави вважати доведеним, що обидва обвинувачені мали первинний спільний намір заволодіти майном ОСОБА_22 шляхом розбійного нападу, а саме з погрозою застосування ножа, поєднаного з проникненням до її житла. При цьому роль ОСОБА_20 , окрім надання знаряддя вчинення злочину, зводилася до спостереження за навколишньою обстановкою, з метою попередити спільника про можливу перешкоду вчинення задуманого.

При безпосередньому виконанні цих намірів у ОСОБА_14 , через опір потерпілої, раптово виник умисел і на позбавлення її життя з корисливих мотивів, що він в подальшому вчинив шляхом нанесення ножового поранення в життєво-важливий орган ОСОБА_22 , а також силоміць утримував останню протягом наступних декілька хвилин, перешкоджаючи їй кликати про допомогу.

Після вчиненого жоден з обвинувачених не відмовився від подальшого незаконного заволодіння майном загиблої, яким вони розпорядилися сумісно, а також разом знищили деякі сліди злочину.

Із сукупності цих же висновків та підстав суд критично оцінює протилежну невизнавальну частину показань ОСОБА_14 та невизнавальні показання ОСОБА_20 й вважає, що вони кожним із обвинувачених були надані з метою уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.

На підставі викладеного суд визнає доведеним вчинення обвинуваченими наступних діянь.

Близько 03 години 00 хвилин 13 червня 2017 року ОСОБА_21 , діючи із умислом на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб та спільно з ОСОБА_20 , взявши з собою заздалегідь заготовлений металевий ніж, з метою погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, прибули за місцем мешкання ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де через зачинену хвіртку на накинутий зверху залізний ланцюжок проникли на територію земельної ділянки.

ОСОБА_20 залишився на подвір`ї спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_14 підійшов до будинку та постукав у вікно, чим покликав ОСОБА_22 . Коли ОСОБА_22 відчинила двері будинку ОСОБА_14 , демонструючи ніж, висловив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, з вимогою передати наявні у неї грошові кошти та вироблені алкогольні напої, на що остання відмовила та почала кричати.

ОСОБА_14 вирішив позбавити життя потерпілої, щоб довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. З цією метою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, тримаючи у правій руці ніж та будучи впевненим, що за його допомогою зможе заподіяти смерть потерпілій, ОСОБА_14 наніс ОСОБА_22 один удар ножом в життєво-важливі органи області живота, спричинивши таким чином тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (рани в епігастральній області зліва), з пошкодженням печінки, печінково - шлункової зв`язки, підшлункової залози.

Після отриманого поранення ОСОБА_22 вибігла з будинку на подвір`я та стала кликати про допомогу, на що ОСОБА_14 , в продовження свого умислу, спрямованого на позбавлення життя, збив її з ніг, прижав своїм коліном до землі, надавивши на спину та закрив їй рота, після чого завдав декілька ударів головою потерпілої об землю, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхніх ріжків плитоподібного хряща; саден в лобній області, в лівій виличній області, в лівій надбрівній області, на лівій щоці, в центрі підборідної області, на спинці носу, на правій щоці; синців в лобній області, в лівій лобній-скроневій області.

Через деякий час ОСОБА_22 перестала кричати та здійснювати опір, оскільки внаслідок раніше отриманого проникаючого колото-різаного поранення живота в неї виникла гостра крововтрата, що через короткий проміжок часу призвела до її смерті.

В наступному до безпосереднього місця події підійшов ОСОБА_20 та побачив, що ОСОБА_22 знаходиться на землі у нерухомому стані. Перебуваючий поруч ОСОБА_14 , перевіривши відсутність у потерпілої серцебиття, повідомив, що та померла, після чого ОСОБА_20 продовжував залишатися на подвір`ї та спостерігати за навколишньою обстановкою.

Продовжуючи первинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу ОСОБА_14 проник до будинку, де виявив та незаконно заволодів грошима в сумі 50 грн та пляшкою з горілкою кустарного виробництва, об`ємом 2 л, після чого ОСОБА_20 та ОСОБА_14 з місця події зникли, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_14 суд кваліфікує за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) з корисливих мотивів, а також за ч.4 ст.187 цього ж кодексу, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.
Зазначені дії ОСОБА_20 суд кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинувачених судові витрати на загальну суму 7056 грн, пов`язані з проведенням в справі криміналістичних експертиз, сплаті з обвинувачених не підлягають, оскільки ці експертні висновки суд визнав в якості недопустимих доказів.

При призначенні ОСОБА_14 покарання суд визнає вчинення злочину неповнолітнім в якості обставини, яка пом`якшує призначене покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку - в якості обставин, які обтяжують призначене тому покарання.

При призначенні ОСОБА_20 покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували призначене покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку - в якості обставин, які обтяжують призначене тому покарання.

Суд не знаходить достатніх підстав для визнання для обох обвинувачених щирого каяття в якості обставини, що пом`якшувала би призначене їм покарання, оскільки кожен із обвинувачених не визнав в повному обсязі доведене в суді обвинувачення.

Суд враховує наступні дані про особу ОСОБА_14 : перше притягнення до кримінальної відповідальності; відсутність судимості; посередню характеристику за останнім місцем колишнього навчання; проживання в неповній родині, часткове визнання вини у вчинених діяннях, відсутність до нього майнових вимог від потерпілого, а також висновок досудової доповіді органу ювенальної пробації про середній ризик вчинення повторного злочину та небезпеку для суспільства в разі виправлення неповнолітнього без позбавлення чи обмеження волі.

Суд враховує наступні дані про особу ОСОБА_20 : перше притягнення до кримінальної відповідальності; відсутність судимості; негативну характеристику за останнім місцем колишнього навчання; посередню характеристику за місцем проживання, відсутність власної сім`ї та будь-якого працевлаштування; не визнання вини у вчиненому діянні; а також відсутність до нього майнових вимог від потерпілого.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених діянь, даних про обвинувачених осіб, а також позиції потерпілого, який наполягав на призначенні їм суворого покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , кожному окремо, такий вид основного покарання, як позбавлення волі.

Окрім того, до ОСОБА_20 слід застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна, що є власністю засудженого.

Разом з тим, на підставі ч.2 ст.98 КК України неповнолітньому ОСОБА_14 не призначати вищезазначене додаткове покарання.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, на підставі яких призначити покарання:

- за п.6 ч.2 ст.115КК України - у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років;

- за ч.4 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_14 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.
На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_14 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 14 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з 14 червня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_14 залишити попередній тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на підставі якої призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років, із конфіскацією майна, що є власністю засудженого.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_20 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 14 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_20 рахувати з 14 червня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_20 залишити попередній тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком законної сили долучені в якості речових доказів:

- вилучені у ОСОБА_20 чоловічі светр, спортивні шорти чорного кольору та банні тапки знищити встановленим порядком;

- вилучені з трупу ОСОБА_22 предмети одягу, білизни та взуття знищити встановленим порядком;

- вилучену у ОСОБА_20 грошову купюру, номіналом 20 грн, повернути потерпілому ОСОБА_12 ;

- вилучені у ОСОБА_20 пластикову пляшку, об`ємом 2 л, із рідиною, ніж та пластиковий сифон знищити встановленим порядком.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинувачених судові витрати на загальну суму 7056 грн, пов`язані з проведенням в справі криміналістичних експертиз, - прийняти за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненими ОСОБА_14 та ОСОБА_20 - в той же строк з дня вручення копій вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3