У Х В А Л А
(про продовження строку запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою)

Справа № 348/1843/18
Провадження № 1-кп/348/134/19

27 березня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

його захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження №0000272 від 30.04.2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000272 від 30.04.2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, надійшло до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 24.09.2018 року.

ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2019 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 29.03.2019 року.

В судовому засіданні 27.03.2019 року прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, з огляду на те, що надалі є обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо продовження йому строку тримання під вартою не заперечив.

Його захисник ОСОБА_5 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що даний захід є невиправданим, а тому просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих йому злочинах, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Як вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний на строк 60 днів.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2018 року, 13.12.2018 року та в подальшому ухвалою суду від 29.01.2019 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 29.03.2019 року.

У зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії розгляду, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, за клопотанням прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, зокрема за ч.2 ст.186 КК України, наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, враховуючи, що він може вчинити інший злочин, вважає за необхідне продовжити йому тримання під вартою на строк до 60 днів.

Заслухавши з цього приводу думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою належить продовжити на строк 60 днів. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Необхідність обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обставини по даному кримінальному провадженні з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким (ст.12 КК України). За сукупності всіх обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, у тому числі і особисте зобов`язання, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 29.03.2019 року, а до зазначеної дати неможливо завершити розгляд кримінального провадження, а тому обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Суд, при розгляді цього питання бере до уваги, зокрема те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації). Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Окрім того Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував дані про його особу, його соціальні зв`язки, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тяжкість покарання за злочини, у яких обвинувачується ОСОБА_4 його вік, стан здоров`я та дійшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилятися від суду та не виконувати процесуальні рішення (ризик переховування), іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи викладене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 25.05.2019 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 25 травня 2019 року до 15 годин 15 хвилин.
Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1