Номер провадження: 11-кп/813/150/19
Номер справи місцевого суду: 509/364/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту МТСБУ) ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.10.2018 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм у TOB «ТЕК ТРАНС СЕРВІС», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з Моторного транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 58284 (п`ятдесят вісім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 40 коп. та 57600 (п`ятдесят сім тисяч шістсот) грн. за втрату ОСОБА_9 працездатності (інвалідність).
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 : за серпень-грудень 2017 року і січень-лютий 2018 року - 2084 (дві тисячі вісімдесят чотири) грн. 40 коп. за спеціальний медичний догляд (масаж); починаючи з березня 2018 р., щомісячно, по 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн. за спеціальний медичний догляд (масаж) до одужання ОСОБА_9 ; за серпень-грудень 2017 року і січень-лютий 2018 року - 11155 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн., як компенсацію за сторонній догляд; починаючи з березня 2018 р. по 1861,50 (одна тисяча вісімсот шістдесят одна) грн. 50 коп., щомісячно, як компенсацію за сторонній догляд до одужання ОСОБА_9 ; 500000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 2476 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 10 серпня 2017 року, близько 02 год. 30 хв., він, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 520» держ. знак НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Мариїнської, навпроти СК «Механізатор», в смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області в напрямку ЖМ «Мариїнський».
В автомобілі, в якості пасажирів знаходились: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, ОСОБА_8 , порушивши вимоги п.п. 2.3(б), 12.1 «Правил дорожнього руху України», не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечної швидкості та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, виїхав у кювет де допустив зіткнення з нерухомими перешкодами - деревами.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніовертебральної травми у формі закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку та закритої хребтово-спинномозкової травми-забою-компресії спинного мозку; гематомієлії (крововиливу у спинний мозок); закритого перелому 5-го шийного хребця; двох забійних ран правої гомілки, що загоїлись з формуванням рубців.
Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля в момент зіткнення транспортного засобу з фіксованим предметом, могли статися 10.08.2017 року.
Тілесні ушкодження, які отримані одночасно при ДТП, оцінюються у сукупності, оскільки поєднана краніовертебральна травма у формі закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку та закритої хребтово-спинномозкової травми-забою-компресії спинного мозку, гематомієлія, закритий уламковий перелом 5-го шийного хребця, були небезпечними для життя і за цим критерієм відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.
У апеляційній скарзі представник МТСБУ ОСОБА_7 зазначив, що вирок суду першої інстанції є незаконним, в частині вирішення цивільного позову, з таких підстав.
1) приймаючи рішення про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) певних сум на користь потерпілої, суд не врахував, що на момент вчинення інкримінованого йому злочину, ОСОБА_8 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а, порушивши вимоги ст.ст. 35, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані обвинувачений, ані потерпіла сторона протягом передбачених законом строків, не повідомили МТСБУ та не надали відповідні документи про страхове відшкодування. Зокрема, представник позивача спрямував до МТСБУ заяву про страхове відшкодування лише 21.02.2018 року;
2) незрозуміло, яким чином суд першої інстанції перевірив обґрунтованість позовних вимог, адже загальна сума не обрахована і невідомо, чи відповідає сума витрат, відображена у доданих до позову чеках, розміру задоволених позовних вимог;
3) суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», невиконання потерпілою чи іншою особою своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості для страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Посилаючись на наведені доводи, представник МТСБУ просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілої до МТСБУ та відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду не з`явились обвинувачений ОСОБА_8 потерпіла та її представник, від яких на день апеляційного розгляду клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надходило.
Таким чином, оскільки в апеляційній скарзі представника МТСБУ не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим розглянути провадження при даній явці.
Заслухавши суддю-доповідача, представника МТСБУ ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, прокурора, яка просила залишити вирок без змін, натомість, апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За згодою учасників провадження, судовий розгляд проведений в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України та встановлено, що своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, учасниками провадження не оскаржуються.
Мотивуючи у вироку необхідність задоволення цивільного позову, зокрема, до МТСБУ, суд першої інстанції послався на докази, а саме :
- висновок судово-медичної експертизи №361 від 01.11.2017 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніовертебральної травми у формі закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку та закритої хребтово-спинномозкової травми-забою-компресії спинного мозку; гематомієлії (крововиливу у спинний мозок); закритого перелому 5-го шийного хребця; двох забійних ран правої гомілки, що загоїлись з формуванням рубців, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень;
- медичний висновок №68 від 05.10.2017 року, згідно з яким внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 з 10.08.2017 року по 29.09.2017 року, знаходилася на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», а після виписки продовжує амбулаторне лікування й приймає відповідні ліки та була визнана дитиною-інвалідом віком до 18 років;
- висновок ЛКК №1554 від 26.12.2017 року, згідно з яким ОСОБА_9 потребує постійного стороннього догляду.
- рахунки-фактури, чеки та фіскальні чеки, наявні в матеріалах кримінального провадження, згідно з якими витрати на лікування ОСОБА_9 після ДТП склали 58284,40 грн.,
- звернення законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_13 до МТСБУ для отримання страхового відшкодування.
Разом з тим, представником МТСБУ були надані письмові заперечення на позов (а.п.74-77), в яких він просив відмовити в задоволенні цивільного позову, оцінка якому не надана у вироку суду. Натомість, суд 1-ої інстанції, незважаючи на незгоду представника цивільного відповідача із заявленим позовом, прийняв рішення про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, в тому числі і щодо цивільного позову (а.п. 193).
Перевіривши доводи апеляційної скарги представника МТСБУ ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на таке.
При задоволенні цивільного позову представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_13 суд 1-ої інстанції у вироку посилався на письмові докази, надані потерпілою до суду.
Натомість, з журналу судового засідання від 29.10.2019 року (а.п. 199-200), дослідженого в ході апеляційного провадження вбачається, що представником потерпілої ОСОБА_14 зменшені позовні вимоги до ОСОБА_8 .
Окрім того, судові засідання відбулись 22.02.2018 року (а.п. 24-25- підготовче), 21.03.2018 року (а.п.65-66), 06.06.2018 року (а.п. 91-92), 24.09.2018 року (а.п. 191-194).
При проведенні даних судових засідань, за згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються (а.п. 193).
Разом з тим, з журналу судового засідання вбачається, що вирішуючи цивільний позов представника потерпілої, суд першої інстанції взагалі не досліджував докази, на підставі яких потерпілою заявлялись суми, що підлягають стягненню, при цьому у вироку посилався на конкретні документи, наявні матеріали кримінального провадження, якими підтверджується розмір завданої потерпілій шкоди.
Таким чином, зазначивши у вироку, що позовні вимоги підтверджуються наявними в матеріалах провадження документами та навівши їх зміст у мотивувальній частині вироку, насправді, суд першої інстанції зазначені докази, не досліджував, що підтверджується змістом журналів судових засідань.
Принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів є однією із загальних засад кримінального провадження. Зміст цього принципу розкрито в ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо.
Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ст. 23 ч. 2 та ст. 86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду провадження від учасників процесу жодних клопотань про повторне дослідження доказів по справі не надходило.
Так, ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом четвертим ч. 3 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушення вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного спору.
Отже апеляційна скарга представника МТСБУ адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню та призначення нового розгляду в частині вирішення цивільних позовів, в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 128, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.10.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову скасувати і повернути провадження в той же суд для розгляду в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4