Справа № 740/5386/18
Провадження № 1-кп/740/97/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 рокум.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,

секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, -ОСОБА_4 ,

законного представника вказаної особи ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000414 від 09.04.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юрівка Любарського району Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, безробітного, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області про застосування примусових заходів медичного характеруу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_4 як особи, яка на час вчинення правопорушення не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що близько 12-30 год. 09.04.2018 ОСОБА_4 , страждаючи на шизоафективний розлад маніакального типу, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час перебував гр. ОСОБА_7 , кинув шматок асфальтного покриття в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров*я.
Своїми умисними діями, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров*я ОСОБА_7 , ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №567 від 23.10.2018 року у ОСОБА_4 у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, мав місце рекурентний шизоафективний розлад, маніакальний тип (F25.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне провадження, у вчиненні якого він підозрюється. У ОСОБА_4 на теперішній час мають місце шизоафективний розлад, маніакальний тип (F25.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Наявний психічний розлад у нього позбавляє його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_4 показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №567 від 23.10.2018, проведеної вже після лікування ОСОБА_4 в квітні- травні 2018 року, на теперешній у ОСОБА_4 має місце час шизоафективний розлад, маніакальний тип, і за його психічним станом на теперешній час йому показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він не пам*ятає обставин вчиненого ним правопорушення, так як перебував у хворобливому стані, але в квітні та травні 2018 року пройшов лікування і на даний час він не становить загрози для суспільства. Його не слід направляти на лікування, оскільки його сім*я дружина та двоє неповнолітніх дітей - потребує матеріальної підтримки і він повинен працювати, враховуючи, що вони не мають власного житла

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що з 14.11.2003 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , мають двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 і проживають у орендованому житлі . Весь час перебування у шлюбі вона не працювала, матеріально сім*ю забезпечував ОСОБА_4 , який ніколи не страждав на психічні захворювання. Прояв хвороби вперше виявився у нього -09.04.2018 - на релігійне свято Пасху через скрутний матеріальний стан сім*ї, так як з ним вчасно не розрахувалися за виконану роботу. На даний час агресії він не виявляє і не становить загрози для суспільства.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень 09.04.2018 раніше незнайомим йому ОСОБА_4 , який був тверезий, у пригніченому стані, тримався за голову руками і виказував бажання бути затриманим працівниками поліції. Він згоден примиритися з ОСОБА_4 і вважав недоцільним направляти його на примусове лікування.
Захисник адвокат ОСОБА_6 висловив думку про необхідність постановити ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.513 КПК України у зв*язку з тим, що відпала потреба у застосуванні таких заходів після проходження ОСОБА_4 двічі лікування: з 10.04.2018 по 27.04.2018 та з 07.05.2018 по 07.06.2018 та відсутності агресії у його поведінці та загрози для оточуючих.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані у судовому засіданні прокурором, суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за яке він не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, оскільки за висновком судово-психіатричної експертизи №567 від 23.10.2018 року у ОСОБА_4 має місце рекурентний шизоафективний розлад, маніакальний тип і він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне провадження, у вчиненні якого він підозрюється.
Виходячи з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з*ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
При визначенні виду і міри медичного характеру суд враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншим особам.
Посилання законного представника та захисника ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_4 пройшов двічі лікування і на даний час не становить загрози для суспільства суд не вважає як обгрунтований довод для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи №567 від 23.10.2018 наданий вже після проходження лікування ОСОБА_4 та з урахуванням того, що суд вважає таке лікування відповідає інтересам ОСОБА_4 , захворювання якого було вперше викликано 09.04.2018, зі слів його дружини законного представника ОСОБА_5 саме збігом несприятливих обставин по забезпеченню сім*ї.
Таким чином, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що підтверджується відповідними доказами по справі. Зазначені дії вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав, що є підставою для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст.292, 395, 503,512,513 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000414 від 09.04.2018 року за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1