Провадження № 1-кп/161/255/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку кримінальне провадження № 0001340 від 27.12.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богушівка Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.07.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.164 ч.1 КК України до 1-го року обмеження волі, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.05.2016 року звільнений умовно-достроково на 3 місяці 28 днів.

-за ст.164 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2013 року, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 21.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, в період часу з червня 2016 року по червень 2018 року, свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2013 року коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на обліку у Луцькому районному центрі зайнятості як такий, що шукає роботу у передбаченому законом порядку не перебував, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів аліментів не сплачував, внаслідок чого станом на 01.07.2018 року утворилась заборгованість в сумі 12500 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за 3 місяці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений в обвинувальному акті злочин. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 , яка підтвердила факт не сплати обвинуваченим ОСОБА_5 коштів (аліментів) на утримання їх неповнолітньої дочки, внаслідок чого утворилась заборгованість. Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпіла наполягала на призначенні суворого покарання.

Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом постановлено не досліджувати інші докази по кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 ч.1 КК України, вчинив злочин, передбачений ст.164 ч.2 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом враховується те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, характеризується із посередньої сторони, однак раніше судимий за аналогічний злочин, і знову вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення, крім того, обвинувачений не працює, не займається суспільно-корисною працею, не має постійного джерела доходу, крім того, потерпіла в судовому засіданні наполягала на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_5 , слід призначити в межах санкції ст.164 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71 КК України у виді обмеження волі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме вимогам ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2015 року 1 (один) місяць обмеження волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 до відбуття у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати, з моменту приведення даного вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: