Справа №621/1764/18
Пр. №1-кп/621/218/18
В И Р О К
Іменем України
29 листопада 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3
з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження № 0000571 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Таранівка Зміївського району Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, не заміжньої, із середньою освітою, раніше судимої:
- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2011 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 09.03.2016 року по закінченню строку відбуття покарання;
- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням на строк 2 роки,-
у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03.07.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с.Таранівка Зміївського району Харківської області, діючи умисно, зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 зробила дзвінок до служби «102» і, назвавшись анкетними даними своєї сусідки ОСОБА_5 , в телефонному режимі повідомила оператору служби «102» про те, що 03.07.2018 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 мало відомий чоловік наніс тілесні ушкодження та заволодів майном, вказане повідомлення було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №5105 від 03.07.2018 року.
Після прибуття на вказане місце слідчо - оперативної групи Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, ОСОБА_4 повідомила, що злочин здійснено відносно неї та, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину за ст. 383 КК України, маючи умисел на надання завідомо неправдивого повідомлення та звинувачення осіб в тяжкому злочині, подала письмову заяву з неправдивими відомостями про те, що 03.07.2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проникли до її житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснили таємне викрадення її майна (крадіжку), а саме цифрового ТВ приймача, торгова марка якого їй не відома, DVD плеєру, торгова марка якого не відома, та грошових коштів у сумі 300 гривень, що не відповідає дійсності та спростувалося в ході проведення першочергових заходів за вказаною заявою.
Крім того, 03.07.2018 року ОСОБА_4 слідчому було надано письмову заяву з неправдивими відомостями, про вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме про те, що 03.07.2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проникли до її житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснили таємне викрадення її майна (крадіжку), а саме цифрового ТВ приймача, торгова марка якого їй не відома, DVD плеєру, торгова марка якого не відома та грошових коштів у сумі 300 гривень, що не відповідає дійсності та спростувалося в ході проведення першочергових заходів за вказаною заявою.
04.07.2018 року відомості за фактом звернення ОСОБА_4 внесені до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за №0000553 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. т185 КК України та розпочато досудове розслідування.
04.07.2018 року, в період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, за дачу завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування, про що поставила свій підпис у протоколі допиту потерпілого від 04.07.2018, в ході якого остання з метою приховання істини у кримінальному провадженні, умисно надала завідомо неправдиві показання про те, що 03.07.2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проникли до її житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснили таємне викрадення її майна (крадіжку), а саме цифрового ТВ приймача, торгова марка якого їй не відома, DVD плеєру, торгова марка якого не відома та грошових коштів у сумі 300 гривень, що не відповідає дійсності та спростувалося в ході проведення першочергових заходів за вказаною заявою.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченою фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу.
Допитана в судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 вину в інкримінованих їй злочинах визнала у повному обсязі, щиро розкаялася, пояснила, що кримінальне правопорушення вчинене нею за вищевикладених обставин.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень і її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи у тяжкому злочині та за ч. 2 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиві показання потерпілого під час досудового розслідування, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, визнається рецидив злочинів.
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу винної, яка має непогашені судимості, неодноразово була судима за умисні злочини, нові злочини вчинила в період непогашеної судимості за умисний, в тому числі, тяжкий злочин, що дає змогу суду констатувати про наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочину.
Крім того, ОСОБА_4 під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувала, за місцем проживання скарг на неї немає, не заміжньої, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Нові злочини обвинувачена ОСОБА_4 вчинила в період іспитового строку, який їй було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2016.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Оскільки злочини обвинуваченою вчинені під час іспитового строку, який призначений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2016 року, остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практинку призначеннями судами покарання" частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченою нового злочину, що підтверджується її попередньою поведінкою, де вона в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2016 року, скоїла нові злочини, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 місяці;
- за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 3 місяці невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (роки) роки 6 місяців.
Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши її під варту негайно в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 29.11.2018 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: