ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2019 року
м. Київ

справа № 278/4624/14-к
провадження № 51-3924км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 7 липня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Оскаржені судові рішення
1. За вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2016 року ОСОБА_6 було засуджено: за частиною 1 статті 125 КК -до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, за частиною 2 статті 185 КК- до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі статті 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудженому призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.
2. ОСОБА_6 визнано винуватим в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень та в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно. Суд визнав доведеним, що 24 червня 2014 року приблизно о 11:15 у будинку АДРЕСА_1 в ході бійки засуджений умисно заподіяв ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень обличчя та руки. Після цього він викрав з указаного будинку майно потерпілого загальною вартістю 270 грн.
3. Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 7 липня 2016 року, задовольнивши частково скаргу прокурора, змінив вирок суду і постановив вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 1 статті 125 та частиною 2 статті 185 КК до остаточного покарання, призначеного судом першої інстанції у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Крім того, постановлено виконувати самостійно оскаржуваний вирок та вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 1 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
4. Відповідно до статті 72 КК зарахований засудженому строк попереднього ув`язнення тривалістю 5 місяців 15 днів переведено у позбавлення волі на строк 11 місяців. Це покарання переведено в обмеження на строк 1 рік 10 місяців. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги і доводи в касаційних скаргах
5. У касаційній скарзі з доповненнями прокурор просить на підставах, передбачених частиною 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
6. Зокрема, він вважає, що всупереч вимогам статті 419 КПК суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки доводам, викладеним в апеляційній скарзі щодо:
неправильності перекваліфікації судом першої інстанції дій засудженого з частини 2 статті 187 КК на частину 2 статті 125 і частину 2 статті 185 КК зогляду на висновок судово-медичної експертизи стосовно утворення тілесних ушкоджень у потерпілого та показання свідка;

невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який неодноразово був судимий, вини не визнав.
7. У письмових запереченнях захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду без змін. Вважає, що апеляційний суд правильно застосував норми процесуального та матеріального права, а судове рішення було належним чином обґрунтовано.
8. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції учасників касаційного розгляду
9. В судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
10. Засуджений надіслав Суду заяву про розгляд справи без його участі.
Оцінка Суду
11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі та запереченнях доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану скаргу слід залишити без задоволення на таких підставах.
12. Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень.
13. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справиі просить дати доказам у справі іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що відповідно до статті 433 КПК перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду на входить.

14. Суд першої інстанції визнав недоведеним стороною обвинувачення той факт, що засуджений застосував насильство до потерпілого саме з метою незаконного заволодіння майном, а тому суд дійшов висновку, що насильство було застосоване на ґрунті особистих неприязних відносин.
15. Свої висновки суд зробив на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні засудженого, потерпілого, свідка ОСОБА_9 , який бачив лише як потерпілий бив палицею засудженого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо наявних у засудженого та потерпілого тілесних ушкоджень. Суд оцінив ці показання в сукупності з іншими доказами, зміст яких детально відображено у вироку, і дійшов переконання, що сторона обвинувачення не спростувала тверджень сторони захисту про прибуття засудженим до будинку потерпілого з метою забрати сільськогосподарський інвентар і завдання тілесних ушкоджень після того як останній роздратувався і напав на ОСОБА_6 із сокирою.
16. Підстав ставити під сумнів оцінку судами доказів у справі немає, а перевірка правильності висновків про фактичні обставини події не належить до повноважень суду касаційної інстанції. За встановлених фактичних обставин справи діяння правильно засудженого кваліфіковано за частиною 1 статті 125 та частиною 2 статті 185 КК.
17. Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, не встановив порушень порядку дослідження та оцінки наведених у вироку доказів і переконливо спростував доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення. Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам статті 419 КПК.
18. Покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про особу засудженого, воно є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення винного й попередження вчинення нових злочинів і відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК.
19. За таких обставин Суд дійшов висновку, що обґрунтованих підстав для скасування постановленої щодо ОСОБА_6 ухвали апеляційного суду за доводами, наведеними в касаційній скарзі прокурора, не встановлено, а тому її слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 7 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3