Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль марки "БМВ ХЗ", реєстраційний номерниий знак НОМЕР_1 , який був вилучений за адресою: м. Львів, вул. П. Панча, 8, опечатаний згідно правил пакування речових доказів та вилучений до СУ ГУНП в Житомирській області.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вилучений автомобіль "БМВ ХЗ", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 може мати значення речових доказів по кримінальному провадженню, з метою забезпечення його збереження, для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу слідчого судді просить скасувати. Зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що посилання слідчого судді на те, що слідчий довів, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має значення для кримінального провадження не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що арештоване майно не є особистою власністю особи, яку повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_10 , а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «BMW ХЗ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , яка по відношенню до підозрюваного не належить до кола осіб, визначених п.1 ч.1 ст.3 КПК України, тобто не є близьким родичем та не може нести цивільну відповідальність за діяння підозрюваного.Посилається на те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не має жодного процесуального статусу, а слідчим не надано суду жодних доказів того, що арештоване майно - транспортний засіб, набуте у власність ОСОБА_8 від підозрюваного ОСОБА_10 , що фактично виключає застосування вказаної підстави для прийняття рішення про накладення арешту на майно. Тому, накладення арешту на майно без належних підстав є порушенням конституційних прав ОСОБА_8 , що суперечить вимогам чинного законодавства та усталеної судової практики.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001078 від 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України.

Під час досудового слідства встановлено, що 13.03.2018 невідомі особи, перебуваючи на сходинковому майданчику 1-го поверху під`їзду АДРЕСА_1 вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 , в ході якого спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи майном останнього, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Крім того, 10.10.2018 близько 11 години 25 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за попередньою змовою групою осіб, знаходячись за адресою: м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 6, вчинили розбійний напад на ОСОБА_16 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволоділи майном останнього, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що 11.10.2018 року в період часу з 12 години 20 хвилин по 12 годину 30 хвилин працівниками СУ ГУНП в Житомирській області, було проведено обшук автомобіля марки "БМВ ХЗ", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Львів, вул. П. Панча, 8, під час якого виявлено та вилучено зазначений автомобіль.

Указаний автомобіль опечатано та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Розслідуванням вчинених кримінальних правопорушень, встановлено, що вищеперераховані речі та предмети, майно яке вилучено під час обшуку автомобіля "БМВ ХЗ" реєстраціний номерний знак НОМЕР_1 , тобто вказаний автомобіль, є речовим доказом злочину, на ньому може міститися інформація про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ.

12.10.2018 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась з клопотанням до слідчого судді про арешт вказаного майна, посилаючись на те, що вказаний автомобіль є речовим доказом, на ньому може міститись інформація про сліди вчиненого злочину, а також з метою збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст.170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що прокурором доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що воно може містити інформацію про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникненню, втраті, знищенню та з метою збереження речових доказів є обґрунтованими.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2018 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: