Справа № 148/1462/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Немирів Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що кримінальне провадження відносно нього по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.10.2018 закрите, у зв`язку з чим він вважається раніше не судимим, крім того, обвинувачений має постійне місце проживання і не ухилятиметься від суду, також частково вже відшкодував шкоду потерпілим.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, зазначивши, що досі існують ризики передбаченні ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Представник потерпілих не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, оскільки потерпілі не наполягають, щоб обвинувачений утримувався під вартою
Заслухавши думку прокурора, та учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
За приписами ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За привалами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Згідно ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.10.2018 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрите в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
З огляду на викладенні обставини, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що стороною кримінального провадження - прокурором, у судовому засіданні доведені обставини щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Разом з тим, суд приймає до уваги, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрите в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, таким чином, обвинувачений вважається раніше не судимим. Крім того, він має постійне місце проживання, а також частково відшкодував завдану шкоду потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченого і обрати обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.
Разом з тим, враховуючи встановлені обставини кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає, що обвинуваченому, обравши запобіжний захід домашній арешт, слід заборонити залишати житло цілодобово.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 181, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, зобов`язавши останнього носити електронний засіб контролю.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 :
- прибувати до суду за викликом;
- здати на зберігання до управління Державної міграційної служби України у Тульчинському районі паспорт для виїзду за кордон;
Запобіжний захід обрано строком на 60 днів, початок строку обраховувати з 13.12.2018 з 14:30 год. до 09.02.2019 о 14:30 год.
Доставити до місця проживання і звільнити з під варти.
Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя