Ухвала Іменем України
29 березня 2018 року м. Київ
справа № 127/20408/17 провадження № 51-1410ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2018 року ОСОБА_4 на підставі ст. 48 Кримінального кодексу України (далі КК) звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 цього кодексу, у зв`язку зі зміною обстановки.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року зазначену ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор висловлює вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що апеляційний суд не спростував доводи апеляційної скарги про необґрунтоване звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги прокурора та наявні копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 48 КК, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Місцевий суд, звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, урахував вчинення ним злочину середньої тяжкості вперше, його перебування в Християнському центрі реінтеграції та адаптації Відокремленого підрозділу Громадської організації «Знай, щоб жити», де він позбавився від алкогольної залежності, думку потерпілого ОСОБА_5 про відсутність претензій до нього, його позитивну характеристику за місцем проживання, незадовільний стан здоров`я, працевлаштування протягом тривалого часу, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв`язку із зміною обстановки він перестав бути суспільно небезпечним.
Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК. Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення належним чином.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора та ухвалив рішення, що відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції за доводами касаційної скарги прокурора.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3