Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

31 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000518 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді соціального працівника по догляду за матір`ю, одруженого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.125 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення моральної (немайнової шкоди), заподіяної злочином задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 28 квітня 2018 року, близько 11 год. 15 хв., ОСОБА_5 перебуваючи на території загального подвір`я, поблизу будинку, що по АДРЕСА_2 , в ході словесної суперечки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_8 три удари металевою арматурою, в область тулубу останнього, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року в частині призначення покарання та стягнення 5000 грн. моральної шкоди. Ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_5 від покарання, в задоволенні цивільного позову відмовити. Вказує, що суд встановивши, що обвинувачений ОСОБА_5 не вважається суспільно небезпечним, має позитивну характеристику, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю надання транспортних послуг за договором підряду, оскільки трудовий колектив ПП «Фірма МВМ Плюс» заявляв клопотання про передачу ОСОБА_5 на поруки; не застосував норму закону, передбачену ч.4 ст.74 КК України та не звільнив ОСОБА_5 від покарання.

Потерпілим ОСОБА_8 було подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського районного суду від 27 листопада 2018 року відхилити, а вирок Рівненського районного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін. Розгляд апеляційної скарги здійснювати без його участі. Зазначає, що рішення суду є обґрунтованим та законним, оскільки на запитання суду щодо працевлаштованості ОСОБА_5 , він повідомив, що він ніде не працює, сидить вдома.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, доводи прокурора про залишення вироку суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року із дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Згідно зі ст. 252-1 КЗпП України, колектив підприємства, установи чи організації утворюють особи, які своєю працею або навчанням беруть участь у його (їх) діяльності.

Наведені норми свідчать про те, що суд має право звільнити від кримінальної відповідальності особу з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за умови, що вона є членом колективу, який звернувся з клопотанням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 не перебуває із ПП «Фірма МВС Плюс» у трудових відносинах та не є членом її колективу, взагалі не працевлаштований, що відповідно до вищенаведених норм виключає його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки зазначеному трудовому колективу.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання на підставі ч.4 ст.74 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційні вимоги захисника адвоката ОСОБА_6 щодо передання обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки трудового колективу ПП «Фірма МВМ Плюс» є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Щодо покликань апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 стосовно надмірно великого розміру стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди, необхідності звільнення обвинуваченого від сплати цивільного позову, то колегія суддів вважає їх такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За вимогами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Колегією суддів, було встановлено, що суд першої інстанції частково задовольнив заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов.

Водночас, колегія суддів виходячи з засад розумності, доведеності факту заподіяної моральної шкоди, а також справедливості та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи наслідки злочину, а також особу обвинуваченого та обставини вчиненого ним злочину, вважає за необхідне частково зменшити заявлені потерпілим ОСОБА_8 позовні вимоги та визначити суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 3000 гривень, що буде розумним і виваженим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування морально (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, чого місцевим судом зроблено не було.

На думку колегії суддів, сума моральної шкоди, яку суд першої інстанції стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає стягненню саме у розмірі 3000 гривень.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів розцінює як такі, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3