У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/183/19

№ 1-кс/183/210/19

25 січня 2019 рокуСлідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,громадянина України, маючий середню освіту, не одружений, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
- 13.04.2001 р. Дніпропетровським обласним судом за ст. 93 п. Б, п. Е КК України (ред. 1961 року), до 8 років 6 місяців. Лікування від алкоголізму. 14.05.2007 р. звільнений умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 10 місяців 21 день;
- 24.12.2008 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.194, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 6 місяців по вироку від 13.04.2001 року, до остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі. 15.06.2012 звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 18 днів;
- 18.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за п.12 ч.2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк за вироком Ленінського районного суду Дніпропетровська від 24.12.2008 р. 15.07.2016 р. апеляційним судом Дніпропетровської області від 18.11.2015р. вирок скасовано, направлено справу на новий розгляд.
- 19.04.2018 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк покарання за вироком Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2008 р. та остаточно призначено 11 р. позбавлення волі. 27.09.2018 р. звільнений по відбуттю покарання.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 13 грудня 2018 р., приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , де останній запропонував ОСОБА_7 спільно таємно викрасти чуже майно, яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_3 , на що він дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.
Після цього, ОСОБА_7 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 та запропонував йому також спільно з ним та ОСОБА_8 таємно викрасти майно, яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_4 дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.
Після чого ОСОБА_7 , 13 грудня 2018 р. приблизно о 04 год. 10 хв., згідно відведеної йому ролі, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_9 , який працює таксистом, та не посвячуючи останнього в свої злочинні наміри, попросив ОСОБА_9 перевезти його, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на автомобілі до садового товариства «Роднік» в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області.
13 грудня 2018 р. приблизно о 04 год. 20 хв., ОСОБА_9 на належному йому автомобілі ВАЗ 21111 реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до будинку АДРЕСА_4 , після чого спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поїхали до обумовленого з ОСОБА_4 , місця, на перехресті вул. Київська та пр. Петровського Новокадакського району м.Дніпро, де їх чекав останній, після чого направилися до дачної ділянки АДРЕСА_3 .
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 13 грудня 2018 р. приблизно о 06 год. 00 хв. прибули на територію садового товариства «Роднік» в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, де, не посвячуючи ОСОБА_9 в свої злочинні наміри, попросили зупинити автомобіль, після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , маючи спільний умисел на таємне викрадення майна, яке знаходиться на території дачної ділянки АДРЕСА_3 , направилися до вказаної ділянки, а ОСОБА_4 , згідно єдиного умислу, залишилися в салоні автомобілю та у випадку якщо їх дії стануть явними для очевидців події, подати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сигнал тривоги за допомогою раніше заготовленої переносної радіостанції зв`язку. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до дачної ділянки АДРЕСА_3 , де побачили, що на території вказаної дачної ділянки знаходиться її власник ОСОБА_10 .
З метою виманити ОСОБА_10 з території вказаної ділянки, у ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_4 направилися до швачного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , та яке належить ОСОБА_10 де шляхом підпалу умисно пошкодили вказане приміщення, після чого повернулися до садового товариства «Роднік» в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області.
Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 13 грудня 2018 р. приблизно о 07 год. 00 хв. прибули до дачної ділянки АДРЕСА_3 , де їх чекав ОСОБА_7 , після чого перелізли через паркан, який огороджує територію даної дачної ділянки, таким чином незаконно проникли на її територію, де побачили будинок. Припускаючи, що в даному будинку знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_8 , згідно відведеної йому ролі, за допомогою раніше заготовленої викрутки, пошкодив віконну раму та відчинив її, після чого спільно з ОСОБА_4 проникли в середину будинку, а ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, залишився біля будинку, та у випадку якщо їх дії стануть явними для очевидців події, подати ОСОБА_8 та ОСОБА_4 голосом сигнал тривоги. ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_4 , знаходячись в середині вказаного будинку, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрали планшет ACER, який належить ОСОБА_10 . В цей момент дії ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , побачили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які розуміючи їх злочинні наміри, намагалися затримати останніх. ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , розуміючи, що їх дії стали очевидними для оточуючих, бажаючи довести свій злочин до кінця, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розмахуючи костилем у бік останніх, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , утримуючи при собі майно, яке належить ОСОБА_10 , втекли з місця вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток.
Дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч.3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане із проникнення у житло.
Обґрунтованість підозри у інкримінованих ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризик передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, просить застосувати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так якОСОБА_4 , має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, буде своєчасно з`являтися до слідчого, кається в скоєному, та за станом здоров`я, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

23 січня 2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 будучи судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та відбувши покарання за попередній злочин, та звільнений по відбуттю покарання 27 вересня 2018р., продовжив вчиняти корисливий злочин, про що свідчить наявність у Ленінському районному суді м. Дніпро відносно ОСОБА_4 обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003214 від 10.12.2018 р. рішення по якому на даний момент не прийнято, та 11 грудня 2018 р. ОСОБА_4 Ленінським районним судом м. Дніпро обрано запобіжний захід у вигляду нічного домашнього арешту та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_4 матиме можливість та продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинені злочини до десяти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 25 березня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1