Справа № 274/1802/19
Провадження № 1-кс/0274/549/19
У Х В А Л А 29.03.2019 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, -
В с т а н о в и в :
26.03.2019 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
В зазначеній скарзі скаржник просить зобов"язати Бердичівський ВП ГУНП в Житомирській області прийняти та невідкладно зареєструвати подану нею заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 13.02.2019 р. до Бердичівського ВП було подано заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В поданій заяві зазначалося, що гр. ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 в сумі 2450 грн., які були надані йому скаржником для проведення ремонту її квартири.
Однак, жодних дій, спрямованих на внесення наданих ОСОБА_3 відомостей до ЄРДР та здійснення досудового слідства Бердичівським ВП не вчинялося.
Тому, всупереч ст. 214 КПК України, Бердичівським ВП було допущено бездіяльність.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, зазначених в ній. Просила суд задовольнити. Вказала, що вона в листопаді 2018 року вирішила здійснити ремонтні роботи в своєму будинку. З даного приводу вона звернулася до ОСОБА_4 , який надає послуги по виконанню ремонтних робіт. Для виконання ремонтних робіт вона надала ОСОБА_4 грошові кошти, спочатку 400 грн., потім 300 грн., а загалом 2450 грн. ОСОБА_4 виконав частину робіт, однак в подальшому відмовився робити ремонтні роботи, у зв"язку з тим, що вони не дійшли згоди щодо їх виконання.
Службова особа Бердичівського ВП в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши скаргу з додатками, матеріали перевірки № 1619, встановив наступне.
13.02.2019 року ОСОБА_3 звернулась до Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області з заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 192 КК України. Згідно поданої заяви скаржник просила прийняти її заяву про кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, визнати її потерпілою, вручити пам"ятку про права і обов"язки потерпілої, надати можливість додати додаткові свідчення.
Згідно відповіді начальника Бердичівського ВП ОСОБА_5 від 19.03.2019 р. зазначена заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 1619 від 13.02.2019 р., у зв"язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Відносини, які виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 носять цивільно-правовий характер.
Відповідно до наданих ОСОБА_3 письмових пояснень, судом встановлено, що вона пояснила, що в листопаді 2018 р. вирішила здійснити ремонтні роботи в своєму будинку. З даного приводу вона в рекламі знайшла номер мобільного телефону № НОМЕР_1 та в ході розмови дізналася, що чоловік, який назвався ОСОБА_4 , надає послуги по виконанню ремонтних робіт. Після чого даний чоловік прийшов до місця її проживання, де вона склала з ним усний договір про виконання ремонтних робіт в своєму будинку. Для виконання даних робіт заявниця надала ОСОБА_4 гроші в сумі 2450 грн. 00 коп. Останній, як вказала заявниця, виконав частину даних робіт та в подальшому відмовився робити ремонтні роботи у зв`язку з тим, що вони не змогли знайти згоди по даному факту. З даного приводу гр. ОСОБА_3 звернулася з вище вказаною заявою до Бердичівського відділу поліції, для того, щоб ОСОБА_4 повернув їх гроші, які вона йому надала для проведення ремонтних робіт.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , він пояснив, що працює на посаді робітника в ФОП « ОСОБА_6 » та надає послуги по виконанню ремонтних робіт в житлових будинках. Так, 14.11.2018 р. на його мобільний телефон зателефонувала гр. ОСОБА_3 , яка попросила виконати в її будинку ремонтні роботи. Після чого, 17.11.2018 р. він прийшов до будинку ОСОБА_3 , де домовився про фронт ремонтних робіт та оплату. В ході виконання даних робіт, коли він почав робити водопостачання, заявниці щось не сподобалося, та вони не могли знайти згоду. Після чого ОСОБА_4 залишив весь будівельний матеріал ОСОБА_3 , який був придбаний за кошти заявниці, для виконання даних робіт, і припинив роботи. Починаючи з того часу, ОСОБА_3 почала його переслідувати, наводити на нього наклепи.
Також слідчий суддя, дослідивши безпосередньо заяву ОСОБА_3 від 13.02.2019 р. про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 192 КК України, встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, окрім іншого, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Системний аналіз положень статей 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 13.02.2019 р. про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 192 КК України, скаржник просила прийняти її заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 192 КК України, внести відповідні відомості до ЄРДР, визнати її потерпілою, вручити пам"ятку про права і обов"язки потерпілої, надати можливість додати додаткові свідчення.
Судом встановлено, що зі змісту поданої ОСОБА_3 скарги не вбачається ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 192 КК України.
Так, стаття 190 КК України зазначає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.
Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна.
Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.
Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Статтею 192 КК України передбачена відповідальність за заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою.
З об`єктивної сторони цей злочин полягає в отриманні винним матеріальної вигоди за рахунок власника або законного володільця майна шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. За способом вчинення цей злочин є близьким до шахрайства. Однак, на відміну від шахрайства, при його вчиненні не відбувається вилучення чужого майна із фонду власника: винний отримує матеріальну вигоду в результаті використання майна, яке лише мало надійти у розпорядження власника і поповнити його майновий фонд. Тобто він не вилучає майно, а лише не передає його належному власникові чи законному володільцю.
Способами вчинення злочину є обман та зловживання довірою.
За своїм змістом обман та зловживання довірою як способи вчинення цього злочину аналогічні обману та зловживанню довірою при шахрайстві.
З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Таким чином, слідчий суддя, в тому числі, дослідивши матеріали перевірки за № 1619, прийшов до переконання, що заява ОСОБА_3 від 13.02.2019 р. про кримінальне правопорушення не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, при цьому за своїм змістом містить цивільно-правові відносини.
Також слідчий суддя звертає увагу, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об"єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов"язково внесенні до ЄРДР. Власні міркування та припущення заявника щодо вчинення, на її думку, відносно неї ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 192 КК України, не є підставою для реєстрації таких відомостей в ЄРДР.
Крім того, відповідно до вимог ст. 91 КПК України у заяві необхідно вказати також час, спосіб, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які скаржником не наведено.
Таким чином, чиним КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об"єктивна та суб"єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об"єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов"язковому внесенню до ЄРДР.
Слідчий суддя враховує те, що вимоги до змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що підлягає внесенню до ЄРДР, передбачені у ч. 5 ст. 214 КПК України та конкретизовані у підрозділі 2 Розділу 1 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17.02.2012 року № 69, зокрема: внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви, а заяви та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Такі повідомлення відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України повинні містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з інших джерел. Положення частин 4, 5 ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв"язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину є невід"ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 від 13.02.2019 р. не містить інформації про кримінальні правопорушення за ст.ст. 190, 192 КК України.
Тому з огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1