ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1617/19 Справа № 200/232/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003194 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Криничанського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 19.06.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений з місць позбавлення волі 03.09.2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання законної сили вироком, але не більше ніж на 60 діб з дня оголошення вироку.
07 травня 2019 року надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_9 спливає 12.05.2019 року. В ході судового розгляду судом визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій. Стверджує, що на даний час не відпали обставини, що враховуються при обранні (продовженні) запобіжного заходу, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 153 КК України; 2) тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним після набрання законної сили вироком; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_9 , в місці його постійного проживання; 4) відсутність у обвинуваченого ОСОБА_12 постійного місця роботи; 5) репутація обвинуваченого ОСОБА_9 , наявність у нього судимостей та ризик продовження протиправної поведінки, який до обставин 27.10.2017 року притягався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності, що, у сукупності з фактичними обставинами кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_9 обвинувачується на даний час, зокрема дії пов`язані із застосуванням фізичного насилля до потерпілої та з погрозами його застосування, у сукупності характеризує його як особу підвищеного ступеню суспільної небезпеки, яка може знову стати на шлях вчинення злочинів, в тому числі, не виключено, відносно потерпілої, яка є єдиним прямим очевидцем його злочинних дій від 27.10.2017 року. Прокурор вказує, що зазначені обставини свідчать про те, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки до обставин, що йому інкриміновано, притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину проти власності і не має офіційного доходу і, як наслідок, законного джерела прибутку, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень та ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілу, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, виходячи із наданих в суді першої інстанції показів потерпілої та свідка.
Потерпіла ОСОБА_13 та її представник ОСОБА_14 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності потерпілої та її представника, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Прокурор в судовому засіданні уточнив та підтримав клопотання прокурора та з підстав, викладених в клопотанні, просив його задовольнити та продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили відмовити в його задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, обговоривши його доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою, а згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 визнаний винуватим та йому призначено покарання за те, що він 27.10.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв. прибув до приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення йому загального масажу ніг, який здійснювався потерпілою ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_9 , під час отримання вищевказаних послуг, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, схопив обома руками за шию потерпілу ОСОБА_13 , чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді: садна по передній поверхні шиї по центру у нижній третині, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, таким чином подавивши її волю до можливого опору. Після чого ОСОБА_9 , з метою подальшого подавлення волі потерпілої ОСОБА_13 до можливого опору, схопив зі столу ножиці, та погрожуючи ними, примусив потерпілу ОСОБА_13 , всупереч її волі, вчинити дії направлені на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме: примусив потерпілу ОСОБА_13 до мастурбації його статевого органу (penisa). Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , цього ж дня, тобто 27.10.2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знаходячись у приміщенні, обладнаному під масажний кабінет, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Вознесенська, 11, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, бажаючи подавити волю потерпілої ОСОБА_13 до можливому опору, тримаючи у руці ножиці, підніс їх до тіла потерпілої ОСОБА_13 та, погрожуючи ними, діючи з корисливих мотивів, став вимагати у останньої грошові кошти, таким чином погрожуючи застосуванням насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Потерпіла ОСОБА_13 , реально сприймаючи погрози ОСОБА_9 , побоюючись за своє життя та здоров`я, прослідувала разом зі ОСОБА_9 , з кабінету в коридор, де вона під загрозою застосування ножиць, дістала зі своєї сумки гаманець, та передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 800 грн., що знаходились в її гаманці. Після чого ОСОБА_9 , з вищевказаними грошовими коштами зник з місця скоєного злочину, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.
13 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 ухвалено обвинувальний вирок за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри (обвинувачення) як підстави для продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів виходить з того, що відомості, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_9 у вчиненні вказаних злочинів, наведені в оскаржуваному вироку суду і такі відомості будуть перевірені апеляційний судом під час розгляду апеляційної скарги по суті та в її межах.
Крім того, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, …після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами які мають бути чітко вказані (Єлоєв проти України від 06 листопада 2008 року пп. 59-61 та рішення Свершов проти України від 27 листопада 2008 року пп.63-65).
Перевіряючи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, колегія суддів прийшла до висновку, що прокурором доведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які об`єктивно існують і для запобігання їх настання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 не має легального джерела доходу, має судимість за вчинення тяжкого злочину проти власності, оскаржуваним вироком йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді можливого ухилення обвинуваченого від суду.
Прокурором в судовому засіданні також доведено існування ризику у вигляді незаконного впливу на потерпілу та свідка у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК), який підтверджується тим, що потерпіла ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_15 , крім показів по суті справи у суді першої інстанції пояснили, що після обставин 27.10.2017 року обвинувачений виходив на телефонний зв`язок з ними та намагався вплинути на них з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_9 може вчинити дії, спрямовані на незаконний вплив на них.
Також прокурором доведено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки до обставин, що йому інкриміновано, останній притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину проти власності і не має законного джерела доходу.
Колегія суддів, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вік та стан його здоров`я, який не є особою похилого віку і сторона захисту не надала відомостей щодо такого стану здоров`я обвинуваченого, яке перешкоджало б його утримувати під вартою або отримувати там належну медичну допомогу.
Також, відповідно до ст. 178 КПК, враховуються дані про особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, а саме наявність постійного місця проживання та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, однак такі обставини не можуть нівелювати встановлені ризики.
Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції були встановлені порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим, а саме останній неодноразово телефонував потерпілій ОСОБА_13 та свідку ОСОБА_15 і змушував останніх змінити свої показання з метою у подальшому уникнути кримінальної відповідальності.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що клопотання прокурором було подано про застосування запобіжного заходу, а не про його продовження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки прокурором в судовому засіданні було уточнено клопотання, та прокурор просила саме продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , що також підтверджується текстом самого клопотання.
Колегія суддів зважає на те, що стосовно ОСОБА_9 ухвалено обвинувальний вирок, під час ухвалення якого, суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 405, 407 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 35 (тридцять п`ять) днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: