У Х В А Л А

27.11.2018

Рівненський міський суд у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю директора ТЗОВ "Будкомфорт- Лайн" ОСОБА_3 , представника - адвоката ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання директора "Будкомфорт- Лайн" ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТЗОВ "Будкомфорт- Лайн" ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме : земельної ділянки, площею 0,07 га, кадастровий номер :02:013:0397, яка розташована в с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, житловий будинок, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,1373 га, кадастровий номер :02:007:0917, в с. Обарів, Рівненського району, Рівненської області. Своє клопотання мотивує тим, що в рамках кримінального провадження № 0000606 від 27.01.2017, до товариства не заявлено жодного цивільного позову, вона не являється підозрюваною по даному кримінальному провадженні. Крім того, жодних процесуальних дій по кримінальному провадженню не проводиться, а тому накладенням арешту на майно порушується право ТЗОВ "Будкомфорт- Лайн" як власника на мирне володіння та користування своїм майном.

В судовому засіданні ОСОБА_3 своє клопотання підтримала з обставин викладених в ньому. Крім того вказала, що відповідно до довіреності від 18.02.2015, якою ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_10 на законних підставах представляти її інтересси з усіх питань......, в тому числі стосовно права власності на відповідне майно. В подальшому Товариство прийняло на баланс у майно ОСОБА_8 у відповідності до вищевказаної довіреності. На даний час, Товариство на законних підставах володіє вищевказаним майном. По вищевказаному кримінальному провадженню вона проходить в статусі свідка, а тому накладенням арешту на майна Товариства, порушується право на користування та розпорядження своєю власністю відповідно до Конституції України. В рамках даного провадження до ТЗОВ "Будкомфорт-Лайн" не заявлено жодного цивільного позову про відшкодування шкоди чи стягнення з Товариства неправомірної вигоди.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить скасувати арешт на вищевказане майно, накладений ухвалою слідчого судді від 19.10.2017, оскільки на даний час жодних процесуальних дій органом досудового розслідування відносно Товариства не проводиться, директор не є підозрюваною, цивільний позов по справі не заявлявся. Таким чином, з врахуванням рішеннь Європейського суду з прав людини, відсутні достатні підстави для подальшого існування накладеного арешту на майно, яке належить Товариству на праві власності.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки вказане майно являється речовим доказом по кримінальному провадженню. На даний час підозра нікому не оголошена, цивільний позов не заявлявся. Що стосується директора Товариства, то вона дійсно проходить по кримінальному провадженню в статусі свідка. По кримінальному провадженню проводиться судово-технічна експертиза.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять також відмовити у задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи тим, що дане майно було відчужено незаконним шляхом, хоча на даний момент підозра ще нікому не оголошена. На даний час по кримінальному провадженню проводиться судово-технічна експертиза.

Потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 також просять відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки майно відчужене у ОСОБА_8 шахрайським шляхом, і в разі зняття арешту, воно буде відчужене іншим особам, що унеможливить його повернення законним володільцям.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показав, що дійсно ТЗОВ " Волинь-Буджитло" проводилися будівельні роботи щодо будівництва житлового будинку в с. Городище Рівненського району. Всі витрати на будівництво оплачувала ОСОБА_3 . Про виконання відповідних робіт складались акти виконаних робіт. Будівництво будинку розпочалось в 2015 році, і триває понині.

Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка, всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за № 0000606 від 27.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушеннь, передбачених ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

З витягу з ЄРДР від 18.10.2017 вбачається, що до Рівненської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_8 , згідно якої невідомі особи, шляхом вчинення шахрайських дій, заволоділи земельними ділянками в с. Обарів, а також намагаються відчужити інші об"єкти нерухомості, яке належать останній на праві приватної власності. Правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як слідує з статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з довіреності від 18.02.2015, ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_10 представляти її інтереси з усіх питань..... в тому числі розпорядженням відповідним майном.

З протоколу № 01 від 22.09.2018 загальних зборів Засновників (Учасників) ТЗОВ "Будкомфор-Лайн" слідує, що ОСОБА_10 на підставі вищевказаної довіреності вніс в Статутний фонд Товариства земельну ділянку, площею 0,07 га, кадастровий номер :02:013:0397, яка розташована в с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, житловий будинок, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,1373 га, кадастровий номер :02:007:0917, в с. Обарів, Рівненського району, Рівненської області та інше майно. Відповідно до договорів іпотеки від 13.10.2018 ТЗОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " передало в іпотеку ОСОБА_12 у зв"язку з виконанням боргових зобов"язань земельну ділянку, площею 0,1373 га, житловий будинок, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані нотаріально посвідчені договора ніким не скасовані, і є чинними на момент розгляду клопотання. Таким чином, суд приходить до переконання, що власник вищевказаного майна, на законних підставах має право володіти та користуватись своєю власністю.

Що стосується постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018, то вказаною постановою визнано недійсним рішення загальних зборів засновників ТЗОВ " Будкомфорт-Лайн", оформленого протоколом № 1 від 22.09.2017, і жодним чином не стосується правомірного володіння своїм майном Товариством.

На даний момент державна реєстрація ТЗОВ "Будкомфорт-Лайн" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не скасована.

В ході судового розгляду також було встановлено, що в житловому будинку, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах проживає ОСОБА_3 разом з двома дітьми.

Водночас посилання слідчого на те, що вказане майно визнано речовим доказом та воно являється предметом кримінального провадження суд відноситься критично, оскільки постанова не відповідає вимогам ст. 98 КПК України. У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (конфіскації, спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме конфіскації у випадках, передбачених КК України . Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і особа знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пп.1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

В даному випадку органом досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000606, яке ще розпочато 27.01.2017 не повідомлено жодній особі про підозру щодо вчинення шахрайських дій із вищевказаним майном, що також є підставою для порушення фундаментальних прав особи на мирно володіти своїм майном, яка не є підозрюваною. Директор вказаного Товариства ОСОБА_3 являється по даному кримінальному провадженні в статусі свідка. Доказів того, що дане майно підпадає під ознаки п.п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України ні слідчим ні прокурорами не надано. Окрім того, в ході судового розгляду встановлено, що в рамках кримінального провадження до Товариства не заявлено жодних цивільних позовів про відшкодування шкоди чи стягнення з Товариства отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно п. 2 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики про «Арешт майна» йдеться про наступне "щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК або особам, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння), не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинене кримінальне правопорушення, він немає повноважень накладати арешт на майно особи, яка не підозрюваним.

Таким чином, суд приходить до переконання, що накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді від 19.10.2017, є передчасним, оскільки на момент його розгляду, жодним особам, про майно, яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Також з вказаного Узагальнення слідує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у правомірній власності юридичної особи, крім арешту майна з метою забеспечення речових доказів.

В судовому засіданні ні прокурори, ні слідчий не довели, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна ( ч. 10-11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Судами постійно наголошується, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, державні органи уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції.

Також в ході судового розгляду встановлено, що з моменту розслідування вищевказаного кримінального провадження, тобто з 27.01.2017 пройшов один рік і десять місяців, однак про підозру до даного часу нікому не повідомлено що свідчить про порушення розумності строку досудового розслідування, передбаченого ст. 2 КПК України. По кримінальному провадженню призначена ухвалою слідчого судді товарознавча експертиза, інші слідчі дії не проводяться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що "основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою" ( "Коем проти Бельгії" 2000р.).

Стаття 170 КПК України передбачає тимчасовий арешт, що означає "триває, існує або діє коротко", розрахований на деякий час, короткотривалий, а не на постійний час, а це означає, що не може постійно існувати арешт права власності.

Водночас посилання слідчого на те, що вищевказане майно начебто є речовим доказом - " об"єктом кримінально протиправних дій" явно суперечить витягам з ЄРДР від 27.01.2017, 25.09.2017, 29.09.2017 та 18.10.2017. З даних витягів не вбачається, що земельна ділянка, площею 0,07 га, кадастровий номер :02:013:0397, яка розташована в с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, житловий будинок, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є об"єктом вчинення шахрайських дій.

Таким чином, органом досудового розслідування не внесені відомості в ЄРДР щодо можливого вчинення шахрайських дій, а саме заволодіння невідомими особами земельною ділянкою, площею 0,07 га, кадастровий номер :02:013:0397, яка розташована в с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, житловим будинком, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і шахрайських дій зі сторони ОСОБА_3 та вищевказаного Товариства .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у правомірне та законне володіння належним майном ТЗОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а також відсутні відомості в ЄРДР по вищевказаному майну, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ТЗОВ " Будкомфорт-Лайн" - задоволити.

Скасувати арешт майна по кримінальному провадженню № 0000606 від 27.01.2017 накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 19.10.2017 на земельну ділянку, площею 0,07 га, кадастровий номер :02:013:0397, яка розташована в с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, житловий будинок, площею 168,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,1373 га, кадастровий номер :02:007:0917, яка розташована в с. Обарів, Рівненського району, Рівненської області.

Скасувати відомості щодо обтяження вищевказаного майна викладені в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1