Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.122, ч.3 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні №0000327,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого Рівненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Олексин Рівненського району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, раніше судимого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту постановлення ухвали, а саме з 24 січня 2019 року.

Строк дії ухвали встановлений до 25 березня 2019 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що слідством зібрано достатні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.122, ч.3 ст.189 КК України, а також доведено наявність ризиків можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його рідного брата ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що слідчий суддя не взяла до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та за вчинення яких передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі. Лише один злочин, передбачений ч.3 ст.189 КК України, є тяжким злочином, а тому, на переконання захисника, за умови доведеності вини підозрюваного у вчиненні даних злочинів, при призначенні покарання до нього можливе застосування положень ст..75 КК України. Також, на думку апелянта, слідчим не надано жодних доказів на підтвердження заявлених ризиків.

Крім того, захисник зазначила, що слідчий суддя не взяла до уваги те, що ОСОБА_11 з 2005 року займається підприємницькою діяльністю, має стабільні доходи, протягом останніх півтора року проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_12 з якою винаймають квартиру, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та одну повнолітню дочку, яка навчається, щомісячно сплачує аліменти на їх утримання. Тобто, слідчим суддею не враховано, що даний запобіжний захід позбавляє його трьох дітей аліментів.

Також на думку сторони захисту не взято до уваги і наявність захворювання хребта підозрюваного, яке потребує надання кваліфікованої медичної допомоги, та те, що він піклується про свою матір, якій було проведено операції на очах. Щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів в період погашення судимості, то апелянт вказала, що її підзахисний був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., який він давно сплатив.

Крім того, адвокат вважає, що на даний час органом досудового розслідування вже проведено всі обшуки та вилучено усі речі та документи, а тому немає підстав стверджувати, що її підзахисний може знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів. Також на її переконання відсутній ризик впливу на свідків чи потерпілого, оскільки вони вже допитані та не зазначали про тиск з боку підозрюваного.

На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_4 та представника потерпілого-адвоката ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положення ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписом ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України, - умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, ч.2 ст.146 КК України незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, та ч.3 ст.189 КК України вимога передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднана з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Зокрема 15.01.2019 р. в період часу з 16.00 год. по 17.00 год., ОСОБА_6 з метою викрадення особи і подальшого вимагання чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_14 , автомобілем «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , під`їхали до будинку АДРЕСА_3 , де, діючи спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_15 на недоторканість особи, свободу дії та пересування, застосувавши з метою придушення опору до нього фізичне насильство, яке є небезпечним для здоров`я ОСОБА_15 , і виразилось в заподіянні йому фізичних страждань у виді спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок чого потерпілий отримав перелом кісток носа та правої гайморової пазухи, забійної рани кута лівого ока, гематоми лівого ока, субконьюктивального крововиливу зліва, забою м`яких тканин голови, обличчя, передплічь, відкрито заволоділи ОСОБА_15 та помістили його в салон вищевказаного автомобіля «Opel Vivaro», де поклали на підлогу та надягнули на руки кайданки.

В подальшому на автомобілі «Opel Vivaro» незаконно перемістили ОСОБА_15 на територію будинковолодіння на АДРЕСА_4 , де утримували його до 21 год. 15.01.2019 р. у підсобному приміщенні прикутим кайданками, обмотавши обличчя липкою стрічкою та періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

Також 15 січня 2019 року в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., ОСОБА_6 , в групі з ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_14 , перебуваючи в підсобному приміщенні, яке знаходиться на території вкзаного вище господарства на АДРЕСА_4 , наніс почергово з ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_14 удари по тулубу ОСОБА_15 , в результаті чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді перелому 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 5, 6, 7, 8 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я, та погрожували вбивством потерпілого та членів його сім`ї.

Одночасно із застосуванням вкзаного вище насильства ОСОБА_6 пред`явив незаконну вимогу в передачі йому прав власності на автомобіль «BMW-520», який перебуває в користуванні сина потерпілого ОСОБА_16 , на квартиру АДРЕСА_5 , якою користується потерпілий ОСОБА_15 та члени його сім`ї, а також грошових коштів в сумі 1000 євро (за курсом НБУ 32 гривні 13 копійок за 1 євро), на загальну суму 32130 гривень.

Колегія суддів враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази - протокол допиту потерпілого від 22.01.2019 р., протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2019 р., протокол допиту свідка від 22.01.2019 р. на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому злочинах.

24 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.122, ч.3 ст.189 КК України.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, заявлених у клопотанні про обрання запобіжного заходу. Зокрема відсутність у підозрюваного такого стримуючого фактору як сім`ї поряд з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, є підставою стверджувати про наявність ризику можливості ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При цьому, під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано належних доказів на підтвердження проживання підозрюваного на даний час у фактичних шлюбних відносинах.

Окрім того, слідчим суддею було правильно враховано сукупність обгрунтованої підозри у вчиненні вкзаних кримінальних правопорушень та наявність у підозрюваного ОСОБА_6 непогашеної судимості за вчинення умисного насильницького злочину. Вказана обставина, на переконання колегії суддів, також свідчить на підтвердження встановленого ризику, а також дає підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, як зазначила представник потерпілого під час апеляційного розгляду, діти ОСОБА_6 постійно проживають зі своє матір`ю колишньою дружиною підозрюваного і на даний час вирішується питання про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав стосовно цих дітей, оскільки він не сплачує аліментів на їх утримання.

Тому колегія суддів вважає, що допомога своїй матері, а також зайняття підприємницькою діяльністю, враховуючи встановлені обставини інкримінованих йому злочинів, не можуть слугувати підставами для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, то він є реальним з огляду на те, що свідки перебувають у родинних стосунках з ним та працюють в нього на ринку, а тому в ОСОБА_6 є реальна можливість впливу на родичів з метою зміни ними своїх показів.

При цьому сторона захисту зазначаючи, що ОСОБА_6 має хворобу хребта, не надала жодних доказів, що вказане захворювання перешкоджає його утриманню під вартою.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи особу підозрюваного, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Стороною захисту ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не було надано належних доказів на спростування висновків слідчого судді, зроблених за результатами розгляду клопотання, а отже ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3