Постанова
Іменем України
18 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 199/2951/16
провадження № 51-3303км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, мешканця м. Дніпра, відповідно до ст. 89 КК раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на 120 годин.
Як встановив суд, ОСОБА_6 27 листопада 2015 року, о 23 годині 50 хвилин, у приміщенні супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: вул. Каруни, 131-б, Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, під час раптово виниклого словесного конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , завдав один удар кулаком в обличчя з лівої сторони потерпілому ОСОБА_7 , від чого останній, не втримавши рівноваги, впав на спину, вдарившись головою та втратив свідомість. В результаті вказаних дій потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що мають незначні, скороминущі наслідки.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями кримінального процесуального закону.
Так, зокрема, прокурор вважає, що кваліфікація дій засудженого є неправильною, оскільки під час досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, а судом першої інстанції дії засудженого було безпідставно перекваліфіковано на ч. 1 ст. 125 КК, що, на думку прокурора, є неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Суд апеляційної інстанції вказані доводи прокурора залишив без задоволення, належним чином своє рішення не мотивував, у зв`язку з чим допустився, на думку прокурора, істотних порушень кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.
Мотиви суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права вимог щодо кримінального провадження, передбачене КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.
Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, разом з тим суд першої інстанції кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК, мотивувавши своє рішення тим, що дії ОСОБА_6 на час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не були поєднані з очевидним грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувались особливою зухвалістю, а були результатом неприязних відносин, що виникли раптово внаслідок образи з боку потерпілого.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу з наведенням відповідного мотивування про те, що кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 125 КК є неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
Суд апеляційної інстанції вказані доводи прокурора залишив без задоволення, належним чином своє рішення не мотивував, у зв`язку з чим допустився істотних порушень кримінального процесуального закону.
Так, зокрема, поза увагою апеляційного суду залишилось те, що в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають та громадський порядок.
Як вбачається з матеріалів вказаного провадження слідством встановлено, що ОСОБА_6 , у громадському місці, а саме в АТБ-Маркеті, зневажливо поставився до оточуючих його громадян, протягом 15 хвилин свідомо порушував громадський порядок у магазині, штовхав товар, всупереч правилам поведінки запалював цигарку в приміщенні магазину та, нецензурно лаючись, біля каси почав конфлікт з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , який розмовляв по телефону, з особливою зухвалістю вдарив його правою рукою у обличчя, від чого потерпілий впав на підлогу та вдарився головою, втративши свідомість та отримавши забій та садна тім`яної області, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також з хуліганських мотивів штовхнув ОСОБА_8 на вітрину з товаром, від чого частина товару впала на підлогу.
Переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляцією прокурора, апеляційний суд доводів апеляційної скарги не перевірив, свій висновок про законність рішення суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_9 ознак хуліганства належним чином не обґрунтував. Висновки апеляційного суду є суперечливими, невмотивованими, а за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 125 КК є неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що доводи прокурора є прийнятними, внаслідок чого касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень кримінального процесуального закону та необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати наведене, ретельно дослідити всі докази у провадженні та, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 скасувати з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню

не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3