Справа № 333/4005/18
Пр. №1-кп/333/543/18
ВИРОК
Іменем України
21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Олександрівка Велико-Олександрівського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 21.04.2005 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
2) 20.06.2011 року Великоолександрівським районним судом Херсонської за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
3) 28.11.2014 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 24 років 1 місяця обмеження волі;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2018 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поряд з кафе «Ізумруд», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 1В, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито викрав з шиї потерпілого ОСОБА_8 золотий ланцюжок жовтого кольору довжиною - 60 см, вагою - 6 грам, вартістю 1500 грн., після чого з лівої кишені шорт викрав мобільний телефон марки «Sigma» модель «X-trem ІТ-67» в корпусі чорного кольору, вартістю 200 грн., в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, а всього майна на загальну суму 1700 грн.

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікує дії останнього: за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно..
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що 23.07.2018 він ривком зірвав з шиї потерпілого ланцюжок, а пізніше зі шортів витягнув мобільний телефон.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про слухання справи без його присутності. На суворому покаранні не наполягав. Матеріальні збитки злочином йому не завдано.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованому йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні міри покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений згідно ст. 12 КК України до тяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, дружина перебуває на 22 тижні вагітності, має на утриманні маму, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід тримання під вартою.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,369,373,374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили скасувати та звільнити його з під варти в залі суду.

Речові докази:

- ланцюжок із металу жовтого кольору довжиною 57 см, мобільний телефон марки «Sigma» модель «X-trem ІТ-67» в корпусі чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1