Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р.
м. Київ
справа № 727/9884/15-к

провадження № 51 10125 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області

від 28 серпня 2018 року засудженого
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт Чаплинка Херсонської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що 26 січня 2015 року приблизно о 21.50 він та особа, раніше засуджена за вчинення цього злочину, за попередньою змовою між собою наздогнали потерпілу ОСОБА_5 неподалік будинку № 91 на проспекті Незалежності в м. Чернівці та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи майном останньої на загальну суму 5000 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 28 серпня 2018 року, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить судові рішення щодо нього змінити та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, шляхом застосування положень статей 69, 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, а також не взяв до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що, на його думку, призвело до призначення надмірно суворого покарання.

Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Доводи засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 враховано обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та часткове визнання вини. Обставин, які б обтяжували засудженому покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд взяв до уваги дані про особу засудженого, який має інвалідність з дитинства, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та стан здоров`я його дружини, яка також має інвалідність з дитинства.
З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого лише за умови його ізоляції від суспільства та призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, тобто суд дотримався вимог статей 65 67 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі достатньо переконливі підстави прийняття такого рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою навирок Шевченківського районного суду м. Чернівці

від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області

від 28 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3