АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/242/19 Справа № 697/1209/18 Категорія: ч. 2 ст. 289КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу,

в с т а н о в и л а :

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, а саме частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Каховського районного суду Херсонської області від 31.10.2017 року та остаточно визначено до відбування покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід обрано у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями захисник просить скасувати вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2018 року, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення від адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання, контроль за виконання якого покласти на прокурора. При цьому адвокат просив не покладати на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язок утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 , оскільки таке спілкування наразі необхідне для домовленостей стосовно укладення угоди про примирення в порядку ч. 1 ст. 469 КПК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при розгляді цього питання особливо важливим є дотримання судом вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, для забезпечення прийняття рішення, що відповідало б вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 29, ст. 129 Конституції України, ст. 370 КПК України.

Вказує, що на даний момент відсутні будь-які ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження відсутні

будь-які докази того, що до нього з моменту внесення відомостей до ЄРДР 23.05.2018 р. і

до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати застосовувалися будь-які

запобіжні заходи, однак при цьому він жодного разу не переховувався від органів

досудового розслідування та/або суду, його жодного разу не розшукували для виклику для

участі у процесуальних діях (він завжди з`являвся сам). Крім того, ОСОБА_7 не має на меті знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР 23.05.2018 р. і до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати він жодного разу навіть не виявляв спроби вчинення таких дій. Більше того, сама потерпіла ОСОБА_9 протягом досудового слідства та судового розгляду вказувала про відсутність претензій з її боку до ОСОБА_7 .

Вказує, що, не зважаючи на наявність попередніх судимостей ОСОБА_7 , будучи вихідцем з багатодітної родини, після смерті батька він є старшим сином, про що свідчить характеристика від 15.06.2018р. № 453. Вказує, що він став на шлях виправлення, навчався, працював (хоч і не офіційно) в лісництві та намагався матеріально допомагати молодшим братам та сестрам, піклуватися про них, має намір одружитися та офіційно влаштуватися на роботу.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника та просили його задовольнити, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід.

Прокурор просив залишити клопотання захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_9 просила змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід вказала, що вона не має претензій до обвинуваченого. На запитання суду щодо суті злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вказала, що це взагалі було непорозуміння.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів не вбачає на даному етапі розгляду справи наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків того, що підозрюваний намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що тяжкість злочину, у якому підозрюється особа, не може бути єдиною достатньою підставою для тримання особи під вартою. Зокрема, про це вказує ЄСПЛ у свої рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та інші.

Враховуючи це, а також особу обвинуваченого, позицію потерпілої, колегія суддів вбачає, що на даний час вказаним вище ризикам дієво може запобігти такий запобіжний захід як домашній арешт, про що слушно вказує в клопотанні захисник. Також колегія суддів вбачає доцільним покласти на час домашнього арешту на підозрюваного ряд обов`язків, які сприятимуть його належній процесуальній поведінці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 змінити з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, а саме по 04 квітня 2019 року включно.

Заборонити ОСОБА_7 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_7 :

- з`являтися за викликом до суду;

- не залишати населений пункт за місцем проживання без дозволу суду.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :