В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Магдалинівка кримінальне провадження за № 0000004 від 05.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дрозди, Білоцерківського району, Київської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 12.03.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 09.09.2014 року умовно-достроково із Божковської ВК № 16 Полтавської області на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області на невідбуту частину 1 рік 6 місяців 20 днів; - 14.09.2016 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі; - 01.03.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 21.12.2018 року з П`ятихатської ВК № 122 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та угоду про примирення від 25.03.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

03.01.2019 року близько о 18 год. ОСОБА_5 прийшов у гості до знайомого ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Пройшовши на територію подвір`я вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 виявив, що ОСОБА_4 за місцем мешкання відсутній, після чого в нього виник корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме чавунної плити із кільцями з печі твердого опалення, яку він виявив на території подвір`я. В подальшому, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення майна, руками зірвав чавуну плиту із кільцями з печі твердого опалення розмірами 70х40 см., товщиною 10 мм. в результаті чого повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_4 .

Заволодівши викраденим ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 816,66 грн., згідно висновку Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 24.01.2019 року № 19/12/57.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно ОСОБА_5 скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

25 березня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку передано на затвердження до суду.

У відповідності до умов вказаної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, узгодили міру покарання за вчинений ним злочин, а саме у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та просив затвердити угоду про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що угода про примирення укладена з потерпілим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинуваченому зрозумілі та роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України.

Потерпілий під час судового засідання також просив затвердити угоду про примирення, пояснив, що дана угода укладена між ним з обвинуваченим добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, йому зрозумілі.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч.5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1ст.473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, згідно з положеннями ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода при примирення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати відсутні пов`язані із залученням експерта слід стягнути з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 березня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 05.01.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід до засудженого не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати з проведення експертизи в розмірі 572,00 грн.

Речові докази вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 та 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1