Справа № 487/2207/19
Провадження № 1-кс/487/3189/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представник заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000255 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2019 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 08.04.2019 року про закриття кримінального провадження №00000255 від 11.10.2018 року.
В обґрунтування скарги зазначив, що 11.10.2018 року військовою прокуратурою Південного регіону України на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2018 року було відкрито кримінальне провадження стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених, ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 426 КК України, який в умовах особливого періоду, шляхом зловживання своїм службовим становищем системно викрадає військове майно, зброю, бойові припаси та вибухові речовини вказаної військової частини.
Окрім того, зазначив, що неодноразово повідомляв слідчим, про те, що ОСОБА_6 погрожував йому фізичною розправою та підривом належного йому ангару. Разом з тим, слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , без перевірки викладених ним обставин, 08.04.2019 року було винесено Постанову про закриття вказаного кримінального провадження, яка не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки винесена з порушенням принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Так при проведенні слідчих дій не були допитані свідки жителі села, у тому числі з застосуванням одночасного лопиту, не було призначено та проведено експертизи, як наслідок не надана належна оцінка погрозам зі сторони ОСОБА_6 щодо знищення його ангару шляхом вибуху. Окрім того, під час проведення досудового слідства його не було визнано та допитано в якості потерпілого.
На підставі викладеного просив скасувати зазначену постанову.
Заявник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні обставини викладені у скарзі підтримав. Оскаржувану постанову просив скасувати як таку, що не відповідає основним принципам кримінального провадження, та порушує передбачені Конституцією України права ОСОБА_5 . Зазначив, що оскаржувану постанову слідчим винесено з порушенням вимог КПК України, оскільки ОСОБА_5 не було визнано та допитано у якості потерпілого у кримінальному провадженні, за ст.129 КК України. Пояснив, що дійсно ОСОБА_5 викликали до слідчого відділу Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві для допиту у якості свідка по кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України, проте від дачі показів у якості свідка ОСОБА_5 відмовився, оскільки є потерпілим за ст.129 КК України.
Слідчий, Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 в судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечила, зазначивши, що слідство в рамках зазначеного кримінального провадження було здійснено у повному обсязі та за його результатами ознак злочинів передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 426 КК України у діях ОСОБА_6 виявлено не було.
Щодо пояснень скаржника, стосовно його не допиту у якості потерпілого за ознаками злочину передбаченого ст.129 КК України, пояснила, що в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 не звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві з заявою стосовно вчинення відносно нього дій передбачених даною статтею.
Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000255, вислухавши пояснення представника скаржника та слідчого, суд дійшов наступного.
Із матеріалів скарги та кримінального провадження №0000255 вбачається, що 11.10.2018 року військовою прокуратурою Південного регіону України на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2018 року було відкрито кримінальне провадження стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених, ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 426 КК України, який в умовах особливого періоду, шляхом зловживання своїм службовим становищем системно викрадає військове майно, зброю, бойові припаси та вибухові речовини вказаної військової частини.
Постановою процесуального прокурора від 14.02.2019 підслідність у кримінальному провадженні № 0000255 від 11.10.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 410, ч. З ст.426 КК України визначена за СУ ТУ ДБР, розташованим в м. Миколаєві.
08.04.2019 року слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000255 від 11.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 410, ч. 3 ст.426 КК України у зв`язку з відсутністю складу таких кримінальних правопорушень.
При прийнятті рішення слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та проходить військову службу у вказаній військовій частині з 06.11.2006, на посадах командира ремонтного відділення полігонного обладнання - майстра ремонтного взводу (наказ командйра військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2006 № 218), начальника майстерні навчального обладнання ремонтного взводу роти матеріального забезпечення (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2015 № 14).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2018 № 291 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника танкодрому загальновійськового полігону військової частини НОМЕР_1 .
Допитаний у якості свідка перший заступник - начальник штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 показав, що за час проходження служби у вказаній військовій частині ОСОБА_6 факти викрадення, втрати та нестачі ввіреного йому військового мана не допускались.
З протоколу допиту свідка помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника служби ОСОБА_8 вбачається, що за результатами проведеної комплексної перевірки за 2018 рік фактів нестачі ввіреного ОСОБА_6 військового майна не виявлено.
З протоколу допиту свідка начальника загальновійськового полігону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачається, що старшина військової служби за контрактом ОСОБА_6 характеризується з позитивного боку, перебуває у його безпосередньому підпорядкуванні та за час проходження служби останнім фактів втрати, нестачі чи викрадення ввіреного військового майна не виявлено.
Допитаний у якості свідка заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 показав, що ним, за результатами проведеної перевірки, факти протиправних дій ОСОБА_6 , які викладені в заявах ОСОБА_5 , свого підтвердження не знайшли.
Відповідно до листів військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2019 за №21/347 та від 29.03.2019 № 21/576 проведеними плановими та позаплановими інвентаризаціями протягом 2018 року фактів нестачі майна, відповідальним за яке є старшина ОСОБА_6 , не встановлено.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 надав підтверджуючі документи та показав наступне, що він проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_11 .. За вказаною адресою у кв. 4 проживає ОСОБА_5 . У червні 201? року, неподалік від місця проживання, ОСОБА_5 почав здійснювати будівництво ангару для ведення фермерського господарства, не маючи на це дозвільних документів. У зв`язку з цим, він письмово звернувся до контролюючих державних органів про протиправну діяльність ОСОБА_5 . За результатами його звернень Управлінням Державної архітектурно- будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності. Також, у квітні 2018 року його дружина ОСОБА_11 звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з цивільним позовом до ОСОБА_5 про знесення незаконної самобудови та звільнення земельної ділянки від сільськогосподарської техніки. Також ОСОБА_6 показав, що після цього ОСОБА_5 почав звертатись до різних державних установ та викладати в них стосовно нього факти, які не відповідають дійсності та мають наклепницький характер. За час проходження військової служби у військової частини НОМЕР_1 втрат, розкрадання ввіреного йому військового майна чи інших протиправних дій він не вчиняв.
При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 викликався до відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві для участі у допиті у якості свідка 03.04.2019 року та 02.04.2019 року, проте в зазначені дати до органів досудового слідства не з`явився.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. З ст. 410 КК України характеризується діями, які полягають у викраденні, привласненні, вимаганні військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна шляхом зловживання службовим становищем.
Проведеним досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_6 об`єктивної сторони римінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.410 КК України та доводи зазначені заявником у заявах про кримінальне правопорушення не знайшли жодного підтвердження.
Водночас, об`єктивна сторона злочину, відповідальність за яке визначена ч. З ст. 426 КК України, характеризується пасивною поведінкою суб`єкта - бездіяльністю посадової особи, яка полягає у не вжитті всіх необхідних заходів для припинення злочину, який вчиняється військовослужбовцем, котрий єїї підлеглим.
Отже, зважаючи на вказане, у ході проведення повного та неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження та оцінки показань свідків, документів у їх сукупності, досудовим розслідуванням будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 410 КК України та в діях військових службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 426 КК України органами досудового розслідування не встановлено.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до положень ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Як вбачається з постанови слідчого та матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування провадження №0000255, слідчим було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися ознак кримінального правопорушення (злочинів) передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України, а саме: було допитано свідків, керівництво військової частини НОМЕР_1 , досліджено результати проведених планових та позапланових інвентаризацій протягом 2018 року відповідно до яких, фактів нестачі майна, відповідальним за яке є старшина ОСОБА_6 , не встановлено.
Постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 07.03.2019 ОСОБА_5 було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному проваджені внесеному в ЄРДР за №0000255 за ознаками кримінального правопорушення (злочинів) передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України у зв`язку із відсутністю доказів щодо завдання йому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди, що узгоджується з вимогами ч.5 ст. 55 КПК України.
Посилання представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , як на підставу, щодо неповноти та не об`єктивності досудового розслідування кримінального провадження - на не допит ОСОБА_5 у якості потерпілого у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 129 КК України, суд вважає безпідставними, та такими, що не мають правового значення для вирішення заявлених вимог, оскільки відомості за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.129 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися, та не могли бути предметом розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000255.
При цьому, нормами діючого КПК України, передбачено окремий порядок оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушеннґя до Єдиного реєстру досудових розслідувань (стаття 303 ч.1 п.1 КПК України)

Враховуючи вище наведене, слідчим Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження № 0000255, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 08.04.2019 року слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000255 від 08.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення (злочинів) передбачених ч.3 ст.410, ч.3 ст.426 КК України - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її ухвалення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1