Справа № 215/49/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002202 від 27.12.2018 р., відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-19.12.2007 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.307 ч.2, ст.69 КК України, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 25.05.2010 звільнений з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетовської області № 26, за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.05.2010 на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 3 дні;

-08.12.2011 Тернівським районним судом м.Кривого Рогу за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-25.06.2012 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.307 ч.2, ст. 321 ч.1, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.12.2011 та остаточно до відбуття призначено 6 років 3 місяці позбавлення волі. 09.08.2017 звільнений з Синельниковської виправної колонії Дніпропетровської області № 94, за постановою Синельниковського міського суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 6 днів,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 09.11.2018, о 15-15 годині, перебував на території ЦВО-1 ПРАТ «ПІВНГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу та побачив, що у цех випалювальної машини №2 відчинені ворота.

В цей час та місці у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме майна, що знаходиться у зазначеному цеху та належить ПРАТ «ПІВНГЗК».

У цей же день, приблизно о 15-45 годині, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, через відчинені ворота, проник до приміщення цеху де розташована випалювальна машина, ЦВО-1, ПРАТ «ПІВНГЗК».

Знаходячись в приміщенні вказаного цеху, ОСОБА_4 побачив на підлозі під випалювальною машиною, вісім колосників к.20201 А1 бувших в використанні, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17/12.1/964 від 18.12.2018 р., вартість 4 колосників к.20201 А1 які мають знос 15% станом на момент скоєння злочину складає 1204,72 грн., вартість 11 кілограм лому нержавіючої сталі, станом на момент скоєння злочину складає 315,33 грн., загальною вартістю 1520,05 грн., які належать ПРАТ «ПІВНГЗК», та які він визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 взяв з підлоги під випалювальною машиною, вісім колосників к.20201 А1 бувших в використанні, які використовуються в випалювальній машині ЦВО-1, з них 4 колосники мають знос 15%, придатні для подальшого використання, вартістю 1204,72 грн., 4 колосника мають знос 65% не придатні для подальшого використання та класифікуються як лом нержавіючої сталі вагою 11 кг, вартістю 315,33 грн, які належать ПРАТ «ПІВНГЗК».

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 утримуючи зазначене майно у своїх руках, поклав вищевказане майно до свого рюкзака, який був в цей час при ньому, та покинув через незачинені ворота, приміщення цеху № 2 випалювальної машини та територію, ЦВО-1 ПРАТ «ПІВНГЗК», таким чином зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на свій розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ПРАТ «ПІВНГЗК» матеріальний збиток на суму 1520,05 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно прийшов на територію ПрАТ «ПівнГЗК», зайшов до будівлі цеху, через двері, де знайшов метал, який поклав в рюкзак та вийшов з цеху. Після цього, він вийшов за територію ПрАТ «ПівнГЗК», пройшов через залізодорожній міст, але був зупинений працівниками охорони ПрАТ «ПівнГЗК».

Представник потерпілого ПрАТ «ПівнГЗК» - ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку обвинуваченого, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючою покарання обставиною, згідно ст. 67 ч.1 п. 1 КК України, є рецидив злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до класифікації тяжкого злочину, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебував та не перебуває, у лікаря нарколога на обліку на даний час не перебуває, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, інвалідом не являється.

Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_4 оцінюються як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, згідно висновку якого, виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень , суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч.4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Так , з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Викрадене майно повернуто потерпілому, у зв`язку з чим речові докази необхідно залишити в користуванні ПрАТ «ПівнГЗК», витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази : колосник випалювального візка в кількості 8 штук, які згідно розписки знаходяться на зберіганні у майстра дільниці ЦВО-1, ПрАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_6 залишити в користуванні ПрАТ «ПівнГЗК» .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: