ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4663/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/322/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.ч. 2,3 ст. 186, ч.3 ст.187,ч.2 ст.345КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харковавід 19 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 березня 2018року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новий Оскіл Бєлгородської області РФ, циган, громадянин України, з початковою загальною освітою 1 клас, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.06.2006 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 13.08.2008 року умовно достроково на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 05.08.2008 року;

- 21.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.345 КК України з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року, більш суворим знову призначеним покаранням, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.2 ст.345 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання в порядку ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за корисний злочин, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисні корисні кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , 10 січня 2015 року, в період часу з 15.00 години до 15.30 годин, прибув до будинку АДРЕСА_3 , і перебуваючи на площадці біля квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , 1926 р.н., яка заходила в свою квартиру.
Після цього у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, реалізуючи який він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, з метою проникнення до квартири АДРЕСА_4 , підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, і не даючи можливість потерпілій зачинити двері, штовхнув потерпілу ОСОБА_10 рукою всередину квартири та без її згоди проник до квартири.
Перебуваючи у квартирі ОСОБА_7 , не реагуючи на вимоги потерпілої ОСОБА_10 залишити помешкання, із застосуванням психічного примусу, шляхом залякування останньої застосуванням фізичного насильства вимагав від неї передати йому грошові кошти, якими на його думку, могла володіти потерпіла. Після отримання відмови ОСОБА_10 відносно виконання пред`явленої незаконної вимоги, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_10 та залякування останньої, шляхом демонстрації серйозності намірів відносно можливості реалізації висунутих погроз, схопив руками ОСОБА_10 за обличчя, перекривши їй рот, наніс один удар долонею в область лівої щоки, та рукою схопив за шию і почав утримувати останню, тим самим утримуючи від можливого активного супротиву та унеможливлюючи здійснення бажання потерпілої голосно покликати на допомогу.
Таким чином ОСОБА_7 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ від 13.01.2015 № 56-ая/15 - обширний синець на лівій половині обличчя, що захвачує щічну, навкологлазничну, скулову та підборідну області зліва, а також обширний синець на передній поверхні, правої і лівої передніх бокових поверхнях шиї, що переходить на нижню частину підборіддя та поверхню грудної клітини, які утворились від травматичної дії тупих твердих предметів та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після здійснення вказаних дій ОСОБА_11 , в присутності власниці, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, почав обшукувати шафу, звідки викрав грошові кошти в сумі 2280 гривень, кулон зі сплаву золота 585 проби, вагою 0,8 граму, вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області від 13.03.2015 № 351 складає 280 гривень 34 копійки та каблучку зі сплаву срібла 925 проби, вагою 2 грами, вартість якої згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області від 13.03.2015 № 351 складає 14 гривень 40 копійок, мобільний телефон марки «Самсунг Е600», імеі: НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області від 24.03.2015 № 1037 складає 70 гривень, після чого зник з місця вчинення злочину, обернувши викрадене майно на власну користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2644 гривні 74 копійок.
Крім того ОСОБА_7 , будучі засудженим 21.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за вчинення розбійного нападу, 06 травня 2017, приблизно о 20 годині, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння будь-яким чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка повинна була зазнати нападу, з проникненням у житло, цілеспрямовано прибув до багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де помітив біля під`їзду № 2 раніше невідомого йому ОСОБА_12 , 1939 року народження.
Після чого ОСОБА_7 , відповідно до розробленого ним злочинного плану, попросив ОСОБА_12 винести йому води, на що останній дав свою згоду і пішов у під`їзд до квартири АДРЕСА_6 , в якій він мешкає разом зі своєю дружиною, ОСОБА_13 , 1939 року народження. Приблизно через 2-3 хвилини ОСОБА_12 виніс чашку з водою, дав її ОСОБА_7 і, коли той випив воду, знову пішов у напрямку до своєї квартири.
У свою чергу ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, прослідував за ОСОБА_12 , якому дружина відчинила вхідні двері квартири. ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну перевагу, діючи зненацька, з метою подавити будь-який опір з боку ОСОБА_12 , нехтуючи тим, що останній є особою похилого віку, застосовуючи насильство, наніс декілька ударів кулаками по голові потерпілого, від чого той втратив свідомість та впав на підлогу своєї квартири. Надалі ОСОБА_7 , використовуючи вказану обставину проник у квартиру, де побачив в коридорі раніше йому незнайому ОСОБА_13 , яка нічого не підозрюючи, знаходилась біля дверей у квартиру.
ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну перевагу, діючи зненацька, з метою подавити будь-який опір з боку ОСОБА_13 , нехтуючи тим, що остання також є особою похилого віку, застосовуючи насильство, наніс їй чисельні удари кулаками в обличчя, від чого вона впала на підлогу та втратила свідомість, а потім, використовуючи безпорадний стан потерпілої, наніс їй декілька ударів ногами по верхній частині тулубу.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я осіб, які зазнали нападу та з проникненням у житло.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; забою головного мозку з наявністю контузійних осередків, множинних синців та садна на обличчі; двобічного перелому нижньої щелепи: тіла справа в області відсутніх 44, 45 зубів, зліва в області кута; перелому лівої ключиці у середній третині зі зсувом, які є ушкодженнями середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я; перелому кісток носу; множинні синці та садна на шиї, тулубу, кінцівок, які є легкими тілесними ушкодженнями по критерію короткочасного розладу здоров`я, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №531-А/17 від 07.06.2017.
Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми; забій головного мозку, внутрішньочерепні крововиливи; центральний перелом нижньої щелепи з відсутніми зубами із зсувом, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я; перелому кісток носу з незначним зсувом, забійних ран лівої щоки та дна рота; множинних синців та садна обличчя та кінцівок, які є легкими тілесними ушкодженнями, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №532- А 17 від 12.06.2017.
Після цього ОСОБА_7 , бажаючи довести злочинний умисел до кінця,впевнившись в тому, що потерпілі перебувають в стані, викликаному втратою свідомості та не зможуть чинити опір, діючи з корисливих мотивів, відшукав у квартирі та заволодів наступним майном потерпілих: сережками з золота 583 проби, вагою 3 грами, вартістю 2550 гривень, обручкою з золота 583 проби, вагою 2,5 грами, вартістю 2125 гривень, обручкою з золота 583 проби, вагою 1,5 грами, вартістю 1275 гривень, обручкою із золота 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 2550,00 гривень, мобільним телефоном Nokia 220 Duos, вартістю 325,00 гривень.
Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 8825,00 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №13825 від 31.07.2017.
Крім того ОСОБА_7 , 12 травня 2017 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння будь-яким чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я особи, стосовно якої він планував здійснити насилля, цілеспрямовано прибув до пункту прийому вторинної сировини, що розташований у гаражі за адресою: АДРЕСА_7 , в якому на той час здійснював свою трудову діяльність його власник, раніше йому не знайомий ОСОБА_14 .
ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з метою пригнічення волі ОСОБА_14 до супротиву, застосовуючи фізичне насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останнього, зненацька наніс декілька ударів в обличчя потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_14 впав на підлогу гаражу та побоюючись за своє здоров`я, прикрив голову руками, переставши чинити опір.
Надалі ОСОБА_7 бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, упевнившись в тому, що потерпілий не може здійснювати активний опір та його воля пригнічена, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, відкрито заволодів, майном потерпілого, а саме грошима в сумі 2600 гривень та мобільним телефоном Motorola RAZR V3i, вартістю 725,00 гривень, які дістав з карману штанів потерпілого.
Після чого ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти потерпілого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 3325,00 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №13825 від 31.07.2017.
Крім того ОСОБА_7 , 11 червня 2017 року, близько 17 год. 00 хв. знаходячись навпроти храму по вул. Холодногірська, 39 в м. Харкові, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_15 , 1938 р.н., та маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, під приводом, що у нього захворіла донька, ввівши ОСОБА_15 в оману, провів останню у двір біля буд. АДРЕСА_8 , де попрохав ОСОБА_15 , передати йому грошові кошти в сумі 260 гривень на ліки для доньки, при цьому повідомив, що через деякий час грошові кошти поверне його товариш, на що ОСОБА_15 вважаючи, що ОСОБА_16 діє правомірно передала останньому грошові кошти в сумі 260 гривень.
Після чого ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця разом з ОСОБА_15 направився до аптеки по вул. Полтавський шлях, 152 в м.Харкові, де на частину викрадених грошових коштів придбав лікарські засоби «Кодтерпін ІС» та «Неогабін 150».
Після чого ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність свого діяння, маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля кіоску навпроти дитячого садка по вул. Ільїнській, 65, м. Харкова, на вимогу потерпілої ОСОБА_15 повернути її грошові кошти в сумі 260 гривень, відмовився, і усвідомлюючи, що його дії є помітними для оточуючих та самої потерпілої, з метою незаконного утримання викраденого майна, з викраденими грошовими коштами почав відходити від потерпілої ОСОБА_15 .
Зазначену розмову між потерпілою ОСОБА_15 та ОСОБА_7 почув оперуповноважений відділу боротьби з організованою злочинністю УКР ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_17 . Огли, який підійшов до ОСОБА_7 , пред`явив своє службове посвідчення та намагався припинити протиправні дії останнього. Однак ОСОБА_7 маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою подальшого незаконного утримання викраденого майна, грошових коштів в сумі 116 гривень, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_17 та з місця вчинення кримінального правопорушення побіг, однак був затриманий ОСОБА_17 , та частина викрадених грошових коштів в сумі 116 гривень і лікарські засоби «Кодтерпін ІС» та «Неогабін 150» були в нього вилучені.
Крім того 11 червня 2017 року, близько 18.00 години, оперуповноважений відділу боротьби з організованою злочинністю УКР ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_17 . Огли проходячи між кіосками, розташованими навпроти дитячого садка по АДРЕСА_9 побачив раніше йому малознайомого ОСОБА_7 , який чинив протиправні дії відносно жінки похилого віку ОСОБА_15 . Згідно ст.12 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІИ ОСОБА_17 виконуючи свої службові обов`язки та маючи на меті припинити протиправні дії ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_7 , представився працівником поліції та пред`явив останньому службове посвідчення НОМЕР_2 , на що ОСОБА_7 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, ігноруючи його вимоги про припинення противоправних дій, наніс ОСОБА_17 . Огли кулаком правої руки один удар в верхню частину лівої скули, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення побіг, однак в подальшому був затриманий. Під час затримання ОСОБА_7 , схопив ОСОБА_17 . Огли за праву руку, від чого вони разом впали на землю.
Згідно висновку експерта ХОБСМЕ № 4001-ая/17 від 26.06.2017 у ОСОБА_17 . Огли мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця на обличчі, садна на лівій руці. Ці ушкодження утворилися: садно на тлі синця від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удару-тертя-ковзання, садна - за механізмом тертя ковзання та могли бути отримані протягом доби до моменту огляду і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 подав на нього апеляційну скаргу з доповненнями , в якій просить вирок Жовтневого районного суду м.Харковавід 19 березня 2018 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність .
Ухвалити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.345 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст.186 КК України - 7 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року, більш суворим за знову призначеним покаранням, у виді 7 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 призначити покарання: за ч.3 ст.187 КК України у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого, за ч.2 ст.186 КК України - 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.345 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року остаточно призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, які вчиненні із застосуванням насильства, неодружений, дітейчи непрацездатних батьків на утриманні не має, в період іспитового строку ніде не працював і не займався будь-якою суспільно-корисною працею.З метою особистого збагачення, вчинив 3 тяжких умисних злочини щодо осіб похилого віку, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу за епізодом заволодіння майном ОСОБА_15 , скоїв злочин відносно працівника правоохоронного органу, що підтверджує небажання стати на шлях виправлення та нехтування нормами чинного законодавства, та один особливо тяжкий злочин.
Крім того зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано враховано щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки з кримінального провадження не вбачається жодних ознак щирого каяття у вчиненому, окрім визнання вини, яке відбулось під тягарем здобутих органом досудового розслідування доказів і є способом захисту обвинуваченого, який прагне уникнути справедливого покарання за вчинене.
Окремо прокурор посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України , а також при призначенні покарання за сукупністю злочинів та вироків , суд першої інстанції порушив вимоги ч.1 ст. 59 КК України , відповідно до якої покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщоконфіскуєтьсячастина майна, суд повинен зазначити, яка самечастина майна конфіскується, абоперелічитипредмети, щоконфіскуються.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в редакції змінених доводів; думку обвинуваченого та його захисника, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.345 КК України та фактичні обставини вчинених злочинів в апеляційній скарзі не оспорюються, докази щодо обставин вчинення злочину у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Разом з цим, переглядаючи оскаржуваний вирок в рамках апеляційної скарги в частині необхідності призначення ОСОБА_19 більш суворого покарання як за кожен злочин окремо, так і остаточного покарання, на підставі ч.4 ст.70, ст.71 КК України, колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурора.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання, на підставі ч.4 ст.70, ст.71 КК України,за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.345КК України, які класифікуються, відповідно до ст.12 КК України, як злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі злочини, - у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 місяців. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але при цьому правильно встановивнаявністьобставин, що пом`якшують (щире каяття у скоєному, сприяння правдивими показаннями встановленню істини у справі, як в ході досудового, так і судового слідства)та обтяжують (вчинення ним злочинів відносно осіб похилого віку)покарання.

Крім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисних злочинів, в останнє 21.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, судимість не знята у встановленому законом порядку, місця реєстрації в м. Харкові та області не має, має постійне місце проживання в Харківській області, офіційно неодружений, має на утриманні цивільну дружину ОСОБА_20 , 1987 року народження, яка має на утриманні шістьох малолітніх дітей: ОСОБА_21 , 2006 року народження, ОСОБА_22 , 2007 року народження, ОСОБА_23 , 2009 року народження, ОСОБА_24 , 2010 року народження, ОСОБА_25 , 2013 року народження та Раду, 2015 року народження, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, що призначено обвинуваченому, підтверджені матеріалами провадження і об`єктивно вбачаються зі змісту оскаржуваного судового рішення.

Таке обґрунтування, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону та тим рекомендаціям, які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а розмір призначеного покарання виходячи з положення ст.414 КПК України не можна визнати явно несправедливим через м*якість.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для ухвалення нового вироку, колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі прокурора не наведено нових підстав , що не враховані судом першої інстанції при визначенні розміру покарання як за окремі злочини так і за сукупністю злочинів та вироків.

Разом з цим, судом першої інстанції, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не дотримані вимоги матеріального закону.
Відповідно до змісту ч.1 ст.59 КК України, конфіскація, як законна форма позбавлення права власності, є повною або частковою. У вироку суду має бути чітко визначені та частина, яка конфіскується, або перелічено всі предмети, що конфіскуються.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, судом призначено ОСОБА_7 додаткове покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді конфіскації мана, але не визначено частини майна, яка підлягає конфіскації.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для зміни вироку, що чітко передбачено п.4 ч.1 ст.409 КПК України.

Окрім того відповідно до вимог ст. 408 КПК України апеляційний суд може змінити вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Як вбачається з вироку , суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, але не зазначив частину майна , що має бути конфіскована. Таким же чином суд першої інстанції при значив покарання в порядку ст.ст. 70,71 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщоконфіскуєтьсячастина майна, суд повинен зазначити, яка самечастина майна конфіскується, абоперелічитипредмети, щоконфіскуються.
Враховуючи те, що суд першої інстанції не зазначив частину майна , яка підлягає конфіскації , слід вважати , що за вироком суду підлягає конфіскації все майно обвинуваченого, яке є його власністю. В зв`язку з цим, з метою виправлення цієї помилки вирок необхідно змінити , що не погіршує становища обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харковавід 19 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.345 КК України з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року, більш суворим знову призначеним покаранням, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 6 (шести)років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотири) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого;
- за ч.2 ст.345 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити покарання у виді (семи) років 6 (шести)місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання в порядку ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 призначити покарання у виді 7 (семи)років 10 (десяти) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 березня 2018 року строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2017 року до 20 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -