Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000854 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Музичі Києво-Святошинського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.10.2018 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.05.2018 року, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 .

Цією ж ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000854 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, повернуто прокурору.

_____________________________________

Справа № 11-кп/824/1198/2018
Категорія: ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки обставини, передбачені ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, не встановлені, що перешкоджає суду ухвалити обвинувальний вирок і затвердити угоду про визнання винуватості, а також неповнотою реєстру матеріалів досудового розслідування і тим, що сторони кримінального провадження не підтримали в повному обсязі умови укладеної угоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є безпідставними, оскільки він містить розгорнуте та докладне формулювання обвинувачення з описом всіх встановлених під час досудового розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень. Враховуючи те, що під час підготовчого судового засідання суд вирішує виключно питання, пов`язані з можливістю затвердження угоди, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та підготовки до судового розгляду, прокурор вважає, що суд не повинен був встановлювати наявність або відсутність певних обставин, адже не володів достатніми відомостями, у зв`язку з чим дійшов суперечливих та неправильних висновків.

Що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування, то відсутність у ньому даних про ухвалу слідчого судді, на підставі якої проведено обшук, не є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості згідно з ч.7 ст.474 КПК України. А підпункти б) і в) пункту 3 угоди про визнання винуватості зазначені помилково та суттєво не впливають на її зміст.

Крім того, зазначає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що виразилося в тому, що прокурора було позбавлено можливості скористатися своїм правом заявити клопотання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, оскільки рішення про відмову в затвердженні угоди та про повернення обвинувального акта прийнято однією ухвалою як результат підготовчого судового засідання. Враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, виконання ухвали в частині продовження досудового розслідування може полягати виключно у повторному направленні обвинувального акта до суду, що призводе до безпідставного завантаження органу досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, стверджуючи про відсутність підстав для повернення обвинувального акта і те, що у разі встановлення невідповідності обвинувального акта вимогам закону суд не повинен був відмовляти у затвердженні угоди про визнання винуватості; доводи обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, в обвинувальному акті не вказано час (день, місяць, пору року, часовий період тощо), коли ОСОБА_6 придбав вогнепальну зброю, бойові припаси та зберігав наркотичні засоби. Не містить він даних про форму вини ОСОБА_6 , зокрема, мету, мотив та умови зберігання наркотичних засобів, чи мало місце придбання ним наркотичних засобів і у який час (дата чи певно визначений часовий проміжок), чи усвідомлював він, що речовина у крафт-пакеті є саме наркотичним засобом, чи охоплювалося це його умислом як співучасника. Також не встановлено місце та обставини, за яких ОСОБА_6 та інший співучасник домовилися про спільне зберігання наркотичного засобу, в чому полягала співучасть, форму співучасті і яким співучасником (співвиконавцем, організатором, пособником тощо) є інша особа.

А тому, як встановив суд, подію злочину належним чином не встановлено, викладення такого формулювання обвинувачення є незаконним і перешкоджає суду ухвалити обвинувальний вирок і затвердити угоду про визнання винуватості.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
Згідно з п.п.1, 3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження і з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України.

Згідно з ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України не може бути підставою для відмови у затвердженні угоди. А тому, приймаючи одночасно рішення і про повернення обвинувального акта прокурору, і про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому постановити законне та обґрунтоване судове рішення, і позбавив сторони права на повторне звернення з угодою з надуманих підстав.
Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, який відповідає формулюванню висунутого обвинувачення, та правовій кваліфікації кримінальних правопорушень.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист. Однак та обставина, що досудовим розслідуванням не встановлено час, коли ОСОБА_6 придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси та вогнепальну зброю, а також домовився з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, про незаконне зберігання наркотичного засобу, і про це прямо зазначено в обвинувальному акті, не може слугувати підставою для його повернення прокурору.

До того ж, колегія суддів зауважує, що недоліком обвинувального акта є те, що в ньому не зазначена якась обставина, а не те, що під час досудового розслідування залишилися невстановленими певні обставини, як про це зазначив суд, адже після повернення обвинувального акта досудове розслідування не проводиться.

Що стосується суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, то воно може бути вчинене лише з прямим умислом, а тому відсутність у формулюванні обвинувачення відомостей стосовно форми вини, мотиву, а також умов, за яких ОСОБА_6 зберігав наркотичний засіб, не свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення. І всупереч висновкам суду в акті зазначено, що дії у сфері незаконного обігу наркотичних засобів обвинуваченим були вчинені без мети збуту.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на викладене вказівки суду про те, що обвинувальний акт має містити відомості про обставини придбання ОСОБА_6 наркотичного засобу, обвинувачення в чому йому висунуто не було, а так само конкретні дані про іншого співучасника, є недоречними.
Відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про ухвалу слідчого судді, постановлену у цьому кримінальному провадженні, не може бути самостійною підставою для повернення обвинувального акта і не перешкоджає ані призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, ані судовому провадженню на підставі угоди.

Між тим, доводи прокурора про те, що умови угоди суттєво не впливають на її зміст, є безпідставними оскільки наслідком невиконання угоди про визнання винуватості, зокрема, невиконання обвинуваченим обов`язків згідно з ч.1 ст.476 КПК України може бути скасування вироку за клопотанням прокурора.

Таким чином під час підготовчого судового засідання судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411, 412 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , і обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000854 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9