Справа № 346/5692/18
Провадження № 1-кп/346/202/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000941 від 26 вересня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівці Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не судимого, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинуваченого ОСОБА_4 07.09.2018 р. знято з обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2018 № 186 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

25 вересня 2018 року обвинувачений ОСОБА_5 з метою налагодження неприязних родинних стосунків зі своїм братом ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 , прийшов до місця проживання останніх за адресою АДРЕСА_2 . Підійшовши до зазначеного житлового будинку побачив, що одне вікно балкону квартири, в якій проживає його брат разом із сім`єю, знаходиться в положенні провітрювання.

Усвідомлюючи, що за вказаних обставин його у квартиру добровільно не впустять, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла.

У зв`язку з цим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою реалізації своїх протиправних дій, близько 00 год. 30 хв. 26.09.2018 р. ОСОБА_4 , порушуючи ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, по металічній огорожі виліз на другий поверх зазначеного житлового будинку, відчинив рукою металопластикове вікно, незаконно, всупереч волі користувачів, проник у середину квартири АДРЕСА_3 , що перебуває у володінні ОСОБА_6 та членів його сім`ї.

В цей час у вказаній квартирі знаходився брат ОСОБА_7 неповнолітній ОСОБА_8 , який побачивши у квартирі ОСОБА_4 , злякався та через вхідні двері вибіг з неї.

У подальшому розуміючи, що в зазначеному приміщенні відсутній його брат або інші члени сім`ї останнього, обвинувачений ОСОБА_4 через вхідні двері вийшов з квартири, зачинив двері на ключ та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 26.11.2002 власником квартири АДРЕСА_3 , є гр. ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 разом зі своєю сім`єю проживали у вказаній квартирі з дозволу власника, тобто правомірно володіли нею на праві тимчасового користування.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідає фактичним обставинам справи і не суперечить їм.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що він дійсно 25 вересня 2018 року, прийшов до місця проживання ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , з метою примирення з братом та його дружиною, і по металічній огорожі виліз на другий поверх зазначеного житлового будинку відчинив рукою металопластикове вікно, проник у середину квартири. У подальшому розуміючи, що в зазначеному приміщенні відсутній його брат та члени сім`ї останнього, а знаходився лише неповнолітній ОСОБА_8 , через вхідні двері вийшов та зачинив їх ключем, якого взяв будучи у квартирі. Просить суворо не карати, щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви про розгляд даної справи у їхній відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, на суворому покаранні не настоюють.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла чим порушив недоторканість житла.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, що потерпілі на суворому покаранні не настоюють та немають жодних претензій до обвинуваченого, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характризується по місцю проживання.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Також, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд зазначає, що відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції даної статті у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Речові докази: два ключа, передані потерпілій ОСОБА_9 під розписку на зберігання - повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1