УХВАЛА

22 лютого 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна.
В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 20.02.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.05.2018 у справі №569/8679/18 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 а саме: 1212 пар сережок, 1020 ланцюжків, 520 браслетів, 180 кілець, 380 підвісок, 976 годинників, квитанція №173857831; заява на переказ готівки №174023100; заява для відправлення коштів (відправник ОСОБА_8 ).
Вказану ухвалу вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодної правової підстави, визначеної ст..ст. 94, 132, 173 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно та його вилучення не має.
Клопотання слідчого та ухвала суду не містять відомостей про уснування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатності доказів, що вказують на вчинення злочину ОСОБА_6 .. З 20 лютого 2018 року по даний час останньому не вручено підозру про вчинення злочину, правову кваліфікацію не змінено. На даний час слідчим допитано ОСОБА_6 як свідка.
Відтак, скаржник вважає, що висновки слідства є передчасними і ґрунтуються на припущеннях, а ухвала Рівненського міського суду від 14.05.2018 не враховує завдань арешту майна, визначених ст.. 170 КПК України. Крім того, ухвала зупиняє правомірну підприємницьку діяльність ОСОБА_6 , що негативно впливає на його ділову репутацію та може призвести до повного зупинення господарської діяльності.
В судовому засіданні представник скаржника повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому обставин.
Прокурор та слідчий в судовому засідання клопотання не визнали та просили відмовити у його задоволенні за безпідставністю.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000175 від 20.02.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.05.2018 року накладено арешт на майно ОСОБА_6 , яке було вилучене під час проведення огляду транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 а саме: 1212 пар сережок, 1020 ланцюжків, 520 браслетів, 180 кілець, 380 підвісок, 976 годинників, квитанція №173857831; заява на переказ готівки №174023100; заява для відправлення коштів (відправник ОСОБА_8 ).
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Як встановлено слідчим суддею, підозра по кримінальному провадженні №0000175 від 20.02.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_9 не оголошена, статусу підозрюваного чи обвинуваченого він не має.

У зв`язку з чим, суд вважає за доцільне частково скасувати арешт на майно, перелік якого зазначено у клопотанні, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 14.05.2018 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що все майно яке вказане в клопотанні, крім годинників, передано на експертизу для проведення судової експертизи металів і сплавів. Вказана експертиза на даний момент не проведена.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 170, 171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, що накладений 14.05.2018 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду по кримінальному провадженню № 0000175 від 20.02.2018 на 976 годинників, квитанцію № 173857831, заяву про переказ готівки № 174023100, заяву для відправлення коштів ( відправник ОСОБА_8 ).

Зобов"язати слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_6 976 годинників, квитанцію № 173857831, заяву про переказ готівки № 174023100, заяву для відправлення коштів ( відправник ОСОБА_8 ).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1