УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0004536 внесеного до ЄРДР 18.11.2018, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Бистрівка, Іскітимського району Новосибірської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, перебуває у цивільному шлюбу, має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004536 від 18.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст. 94, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області 27.11.1996, зайшов о 14:15 год 18.11.2018 до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі ТРЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в торговій залі магазину, в якому здійснює господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_7 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, скориставшись відсутністю продавця біля столу з товаром, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, з корисливим мотивом, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу взяв зі столу шкіряний чоловічий ремінь коричневого кольору торгової марки «Levis», та тримаючи його в руці, вийшов з приміщення магазину.

Згідно висновку Вінницького відділення КНДІСЕ № 6419/18-21 від 27.11.2018 ринкова вартість ременя чоловічого коричневого кольору торгової марки «Levis» станом на 18.11.2018 складала 877,25 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 877,25 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

грудня 2018 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Бистрівка Іскітимського району Новосибірської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, який раніше засуджувався:

- 29.09.1993 вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України, до позбавлення волі на 2 роки 6 місяців; звільнився 22.05.1995, з Піщанської ВК №9 Вінницької області, на підставі указу Президента України «Про амністію» від 19.04.1995( судимість погашена);

- 11.04.1997 вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на 3 роки. В силу ст. 43 КК України з урахуванням вироку від 27.11.1996 Тульчинського районного суду Вінницької області до відбування 14 років суворого режиму з конфіскацією майна( судимість погашена);

- 19.06.2003 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст. 391 КК України, до позбавлення волі на 1 рік, і приєднано 6 місяців по вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 11.04.1997, і всього 7 років 6 місяців позбавлення волі звільнений 17.12.2010, з Райківської ВК №73 Житомирської області у зв`язку з відбуттям строку покарання( судимість погашена);

раніше судимому:

- 27.11.1996 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ст. 94, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України, до позбавлення волі строком на 14 років із конфіскацією майна; (судимість не погашена);

- 28.09.2018 до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003003 від 20.07.2018 за ч. 2 ст. 190 КК України;

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

заявою ОСОБА_8 від 18.11.2018 ;

протоколом огляду місця події від 18.11.2018 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.11.2018;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.11.2018;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 20.11.2018;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.11.2018;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 21.11.2018;

протоколом огляду відеозапису від 22.11.2018;

висновком експерта №6419/18-21 від 27.11.2018;

заявою ОСОБА_4 від 21.11.2018 року;

протоколом огляду місця події від 21.11.2018 року;

іншими матеріалами по справі.

Так, статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 5 років.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 нового корисливого злочину та ризиків визначених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти власності при тому маючи ряд судимостей за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення перебуваючи під час застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. залишати житло за адресою АДРЕСА_4 . Також враховуючи той факт, що наявність таких соціальних зв`язків як сім`я, робота та постійне місце проживання не стали перепоною до вчинення нового кримінального правопорушення, дають підстави слідству вважати, що останній усвідомлюючи можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, а тому наявні ризики відповідно до п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт як і застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на потерпілого та свідків, тощо.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, вважаю за необхідне визначити розмір застави в межах 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 37 491 гривню.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу. Також вказала, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби по іншому кримінальному провадженні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Суду пояснили, що у зв`язку із смертю дружини на утриманні ОСОБА_4 перебуває малолітній син.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим та прокурором не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, є єдиним опікуном малолітнього сина, самостійно з`явився до правоохоронних органів із викраденим майно та зізнався у скоєному кримінальному правопорушенні.

Під час розгляду клопотання, з матеріалів клопотання, кримінального провадження, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність сім`ї та утриманців, постійного місця проживання, особи підозрюваного, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, до останнього слід застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0004536 внесеного до ЄРДР 18.11.2018, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 год. по 07:00 год., кожної доби.

Ухвала суду про застосування домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_4 , діє протягом 60 (шістдесяти) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 лютого 2019 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя