справа № 208/2388/18
№ провадження 1-кп/208/213/19
УХВАЛА

19 лютого 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , її адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000397 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, не працюючої, маючої професійно-технічну освіту, зареєстрована: АДРЕСА_1 , мешкала: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 05.10.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185, ст. 128, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 та з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних особи, яка раніше судима, що вказує на її стійку антисоціальну поведінку, незаконно може впливати на потерпілих, свідків, вважав доцільним продовжити відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт. Клопотання аргументовано тим, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою. Судовий розгляд по справі неможливо почати з липня 2018 року, так як потерпілі ігнорують виклики в судові засідання. Суд навіть не має змоги провести підготовче судове засідання по другому кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , вирішити питання щодо об`єднання їх в єдине кримінальне провадження. Обвинувачена підтримала думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Зазначена справа надійшла до суду 02.05.2018 року, та в той же день, призначено підготовче судове засідання. З урахуванням неявки потерпілої, підготовче судове засідання проведено лише 07.06.2018 року та по справі призначено її судовий розгляд. У подальшому, потерпіла в судові засідання не прибуває. Даних про отримання нею викликів повідомлень не має, що унеможливлює вирішення питання про притягнення її до відповідальності за неповагу до суду.

Суд вважає, що на теперішній час, продовження тримання ОСОБА_7 під вартою не буде обґрунтованим, так як з червня 2018 року єдиними діями судового слідства було вирішення питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Суд вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у її клопотанні, і тому обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід можливо змінити на менш суворий, на домашній арешт, так як фактично єдиною обставиною на користь продовження тримання обвинуваченого під-вартою є тільки тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні. Зазначене, є порушенням кримінально-процесуального законодавства України, практики Європейського Суду з прав людини.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, що відповідає диспозиції ч.2, 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 331 КПК України,

ухвалив:

У клопотанні прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити на домашній арешт за адресою проживання: АДРЕСА_3 , з 22.00 до 06.00 години за винятком часу пов`язаного з лікуванням та працею, строком до 16.04.2019 року з покладенням на неї обов`язку прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, звільнивши обвинувачену ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відповідному органу поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1