Справа № 610/2448/16-к
№ провадження № 1-кп/610/3/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого- судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
03.05.2016, близько 13.00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме при вході в будинок, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, які виникли стосовно неповернення боргу зі сторони ОСОБА_7 , в ході сварки з останнім наніс йому кулаком правої руки один удар в область носу. Після чого, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 став наносити стоячи напроти ОСОБА_7 чисельні удари кулаками обох рук почергово по лівій та правій частині тулубу ОСОБА_7 та одночасно зближуючись з ОСОБА_7 , який відійшовши до кімнати, присів до крісла. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс кулаком правої руки два удари в область грудної клітки ОСОБА_7 , який сидів в кріслі, тим самим спричинив ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: забиту рану на спинці носу, закриту травму грудної клітки у вигляді прямих переломів 2 ребер справа та 5 ребер зліва по підключичній лінії без розривів пристінкової плеври; закритий перелом тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами без зміщення; закриту травму живота у вигляді 3 розривів печінки та з крововиливом в брючну порожнину; синець на грудній клітці зліва, які за ступенем тяжкості в сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, а через короткий проміжок часу в результаті отриманих тілесних ушкоджень на місці події настала смерть ОСОБА_7 , причиною якої став травматичний шок, що розвинувся в наслідок вищевказаної закритої травми тулубу.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе не визнав та пояснив, що вказаного злочину не скоював. В січні 2016р. повернувся із заробітків додому. До нього звернувся мешканець сел.Андріївка ОСОБА_7 та попросив надати йому в займи грошові кошти 2,5 тисячі гривень. Він надав йому вказану суму грошей. За усною домовленістю останній повинен був віддати гроші в травні місяці вказаного року. Також по усній домовленості в разі відсутності грошей, повинен віддати комп`ютерну техніку.
03.05.2016 р. разом з ОСОБА_8 , який приходиться йому зятем, вжили спиртні напої. ОСОБА_8 повідомив йому, що у ОСОБА_9 є гроші і запропонував забрати їх , поки той не пропив. Він разом з ОСОБА_8 пішли до місця проживання ОСОБА_9 . Знаходячись в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , попросили повернути борг. Рижих взяв в руки ніж та став вигонять їх з дому. Він відібрав ніж у ОСОБА_9 та закинув його. ОСОБА_8 став наносити побої ОСОБА_9 руками в область голови та обличчя. Після того як збив ОСОБА_9 на підлогу, ОСОБА_8 став наносити багаточисельні удари ногами, взутими в кросівки, в область тулуба. Потім вони викликали по телефону автомобіль «Таксі», в якій завантажили комп`ютерну техніку та відвезли до будинку де проживав ОСОБА_8 . У червні 2016р. ОСОБА_8 виїхав на заробітки в РФ, де знаходиться по теперішній час.
Він ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не наносив.
Свідок ОСОБА_10 пояснила про те, що 03.05.2016р. її син та сват приїхали на автомобілі та привезли комп`ютерну апаратуру: монітор, колонки. Вони повідомили, що вказану апаратуру взяли у борг. За події які відбувались в будинку ОСОБА_9 03.05.2016р. нічого не повідомляли.
Свідок ОСОБА_11 , мешканець сел.Андріївка, який був допитаний за вимогою прокурора, за події 03.05.2016 р. що сталися в будинку ОСОБА_9 нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_12 , який брав участь в якості понятого при перевірці показів, пояснив про те, що знаходячись на подвір`ї відділу поліції, в присутності працівників поліції та ще одного понятого, молодий чоловік як стало відомо ОСОБА_8 , демонстрував, як наносив удари по манекену інший чоловік ОСОБА_6 . При указаних слідчих діях обвинувачений ОСОБА_6 був відсутній. Як йому стало відомо від співробітників поліції ОСОБА_8 був свідком очевидцем скоєння злочину. Сам ОСОБА_13 , як йому стало відомо від робітників поліції, знаходився в кабінеті слідчого.
Свідок ОСОБА_14 пояснив про те, що в день 03.05.2016 р. на автомобілі «таксі» під`їхав до житлового будинку по вул. З.Космодем`янскої в сел.Андріївка Балаклійського району, де ОСОБА_15 та ОСОБА_8 винесли з будинку комп`ютер та іншу техніку до нього і завантажили в автомобіль. Він під`їхав до будинку по вул.Привокзальній, де вигрузили вказану техніку.
Свідок ОСОБА_16 , який брав участь понятим, пояснив про те, що 10.05.2016 р. в присутності працівників поліції в житловому будинку в сел.Андріївка Балаклійського району свідок ОСОБА_8 при проведені слідчого експерименту 10.05.2016р., показав та пояснив які тілесні ушкодження наносив ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_9 . Більш конкретно пояснити нічого не може, оскільки пройшло 2роки.
Свідок ОСОБА_18 , який брав участь в якості понятого при проведенні вказаного слідчого експерименту, підтвердив що свідок ОСОБА_8 поясняв, що ОСОБА_13 знаходячись в будинку ОСОБА_9 наносив останньому удари. Детально пояснити нічого не може.
Показами експерта ОСОБА_19 , яка працює судово-медичним експертом та була допитана в судовому засіданні про те, що 03.05.2016 р. брала участь при огляді місця події по даному кримінальному провадженню. При огляді трупа ОСОБА_9 виявлені багаточисельні садна та крововиливи загальною кількістю близько 20. Вказані тілесні ушкодження могли наноситься як руками, так і ногами. В область голови 4-5 ударів; шиї 5 ударів, тулуба більше 10 ударів. Кінцівки 3-5 ударів, загальна кількість тілесних ушкоджень на трупі близько 20.
На тильній поверхні рук сліди від самооборони та захисту.
Брала участь при проведенні слідчих дій, а саме слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , який проводився двічі, від 04.05.2016р., проводився в приміщенні Балаклійського відділу поліції, при проведені якого свідок пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 наносив удари руками в область голови та обличчя та ногами наступав в область тулуба ОСОБА_7 декілька раз. Вказував куди саме наносив руками та ногами тілесні ушкодження До протоколу додані фото таблиці.(т1 а.с.103-106)
При проведенні повторного слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 від 10.05.2016 р., під час якого застосована відеозйомка, відеозапис безпосередньо був переглянутий в судовому засіданні. Свідок в присутності понятих пояснив, що в житловому будинку АДРЕСА_2 , на місці події ОСОБА_6 наносив удари потерпілому ОСОБА_9 , але куди саме пояснити не може. При повторному проведені слідчого експерименту ОСОБА_8 не міг конкретизувати локалізацію тілесних ушкоджень. Що ОСОБА_15 наніс всього 4-5 легких удара.( т.1 а.с.125-126)
За результатами перегляду відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 в залі судового засідання, встановлено розбіжності в показах свідка. Покази свідка при проведені вказаних слідчих дій не конкретні, поверхові. На питання експерта про локалізацію тілесних ушкоджень, куди саме ОСОБА_15 наносив удари відповіді не міг надати посилаючись на те, що не пам`ятає.
Як судово-медичний експерт брала участь при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , понятих, захисника від 07.05.2016р., була застосована відеозйомка, яка була переглянута в судовому засіданні, проводилася на місці події. В процесі якого ОСОБА_6 пояснив, що саме свідок ОСОБА_8 наносив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження руками та ногами.
Механізм вказаних тілесних ушкоджень, які були виявлені експертом, могли бути причинені ОСОБА_8 . ОСОБА_6 стверджував, шо ОСОБА_8 наносив удари ногами в область тулуба та живота потерпілого. (т.1 а.с.117-119)
На її думку, що як обвинувачений ОСОБА_6 так і свідок ОСОБА_20 , разом могли наносити тілесні ушкодження потерпілому Так, один наносив удари з однієї сторони тіла потерпілого, а другий з другої сторони.
При проведенні вказаних слідчих дій нею неодноразово задавались питання, як ОСОБА_6 так і ОСОБА_8 , куди саме наносились удари руками та ногами, однак ніхто із них чітко не міг дати відповідь.
Згідно даних протоколу огляду місця події від 03.05.2016р. про те, що в житловій кімнаті по АДРЕСА_1 на дивані знаходиться труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті. До протоколу додана фото таблиця. ( т.1 а.с. 82-84)
Згідно висновків судово-медичної експертизи від 21.06.2016р. та 23.06.2016р на трупі ОСОБА_7 виявлені наступні прижиттєві тілесні ушкодження: голови забита рана на волосистій частині голови в потиличній ділянці справа; синець околоочній ділянці справа; забита рана на спинці носу, синець на правій щоці, синець на слизовій оболонці нижньої губи, забита рана на слизовій оболонці нижньої губи справа, синець та 2 забиті рани на слизовій оболонці верхньої губи.
Шиї: садно на боковій поверхні шиї справа, садна в кількості 17 шт. на всій боковій поверхні шиї зліва.
Тулуба: закрита травма грудної клітини в вигляді прямих переломів 2 ребер справа та 5 ребра зліва по підключній лінії без розривів пристінкової плеври, закритий перелом тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами без зміщення, закрита травма живота у вигляді 3 розривів печінки та з крововиливом в брюшну порожнину, синець на грудній клітці зліва, садно в ділянці хребта.
Кінцівок: синець на правому плечі, садно на правому локтівому суглобі,, садно на правому передпліччі, садна в кількості 10 шт. на тильній поверхні правої кисті, синець та садно на тильній поверхні кисті, садно на правому колінному суглобі.
Вищевказані тілесні ушкодження утворилися за життя, незадовго до настання смерті від дії тупих предметів. За ступенем тяжкості, в сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Причиною смерті ОСОБА_7 став травматичний шок, що розвинувся внаслідок вищевказаної закритої травми тулуба. В крові трупа встановлений етиловий спирт в кількості 3, 64 /, що відноситься до тяжкого отруєння алкоголем.( т.1 а.с. 152-155)
Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , а саме: забита рана на спинці носу, закрита травма грудної клітки в вигляді прямих переломів 2 ребра справа та 5 ребра зліва по підключічній лінії без розривів пристінкової плеври, закритий перелом тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами без зміщення, закрита травма живота у вигляді з розривів печінки та виливом в брюшну порожнину, синець на грудній клітці зліва можливо могли утворитися при обставинах вказаних в протоколі слідчого експерименту від 04.05.2016р. за участю ОСОБА_20 .
З приводу способу спричинення та механізму утворення вищевказаних тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_7 , не є можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_20 не розкриває їх способу утворення та механізм в ході проведення слідчого експерименту від 10.05.2016р. за участю ОСОБА_20 .
Вищевказані тілесні ушкодження в ОСОБА_7 , а саме: забита рана на волосистій частині голови в потиличній ділянці справа, синець в колоочній ділянці справа, забита рана на спинці носу, синець на правій щоці, забита рана на спинці носу, закрита травма грудної клітки у вигляді прямих переломів 2 ребра справа та 5 ребра зліва по підключічній лінії без розривів пристінкової плеври, закритий перелом тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами без зміщення, закрита травма живота у вигляді 3 розривів печінки та з крововиливом в брюшну порожнину, могли утворитися при обставинах викладених в протоколі слідчого експерименту від 07.05.2016р. за участю ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 158-160)
Згідно даних судово-медичної імунологічної експертизи від 21.06 та 23.06.2016р. кров від трупа ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинином анти- А та анти В.
На фуфайці та спортивних брюках ( об`єкт №2), вилучений у підозрюваного ОСОБА_6 виявлена кров чоловіка групи А, яка від ОСОБА_7 виникнути не могла. Встановити на фуфайці та спортивних брюках кров чоловіка не представилось можливим. ( т.1 а.с.136-138, 141-142)
Згідно даних судово-медичної цитологічної експертизи від 23.06.2016р. в підногтевом вмісті обох рук трупа ОСОБА_7 ( об`єкти 1,2) встановлено наступне: в подногтевом вмісті лівої руки, виявлено сліди крові чоловіка, встановити полову належність крові не виявилось можливим, внаслідок відсутності кліткових елементів крові, необхідних для діагностики пола.( т.1 а.с. 144-146)
Даних викладених в протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_21 від 07.05.2016р.. згідно якого він пояснив та показав при яких обставинах 03.05.2016р. знаходився разом із зятем ОСОБА_20 , в будинку по АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_7 . ОСОБА_20 став наносити удари руками в обличчя та голову ОСОБА_7 . Від ударів ОСОБА_7 упав на підлогу та ОСОБА_22 став наносити удари ногами в область живота, грудини, праву та ліву частину живота. Наносив удари ногами обутими в обув. Вони забрали комп`ютерну техніку та відвезли до дому ОСОБА_20 ( т.1 а.с.117-119)
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.05.2016р. за участю свідка ОСОБА_20 , знаходячись в приміщенні Балаклійського ВП ГУНП, показав та пояснив , при яких обставинах були причинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Показав на манекені, як ОСОБА_6 наніс удари руками в обличчя, ліву та праву сторону тулуба. Потім вони забрали комп`ютерну техніку і вони уїхали Він ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не наносив ( т.1 а.с.103-104)
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.05.2016р. свідок ОСОБА_20 пояснив про те, що 03.05.2016р. близько 16 години він разом з тестем ОСОБА_6 прийшли в будинок, де мешкав ОСОБА_7 забрати борг. Знаходячись в будинку ОСОБА_6 став наносити побої ОСОБА_7 наніс декілька ударів рукою в область обличчя та грудної клітки. Він забрав комп`ютерну техніку переніс в машину та перевезли до його дому. Інших тілесних ушкоджень ні він, ні ОСОБА_6 не наносили ОСОБА_7 ( т.1 а.с.125-126)
При судовому розгляді кримінального провадження вбачається, що окрім свідка ОСОБА_20 при нанесені умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_7 , інших свідків не встановлено.
Свідок ОСОБА_20 через декілька днів виїхав за межі України. Судом неодноразово виносились ухвали про привід свідка ОСОБА_20 , однак в судове засідання він не був доставлений, оскільки по місцю проживання не знаходився. Допитати свідка в судовому засіданні не представилось можливим.
Обвинувачення відносно ОСОБА_6 в скоєні інкримінуємого злочину ґрунтується виключно на показах одного свідка ОСОБА_20 , які були дані під час проведення слідчого експерименту 04.05 та 10.05.2016р. Вказані покази протирічать один одному, не конкретні, не послідовні і дані покази надані зацікавленою особою.
Свідок ОСОБА_20 в процесі досудового слідства не був допитаний слідчим суддею про обставини скоєння злочину ОСОБА_6 .
Обвинувачений в судовому засіданні і в показах які були надані при проведені слідчого експерименту пояснив, що саме ОСОБА_20 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Суд вважає, що неможливо постановити вирок, якщо не спростована версія, оправдуюча обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме перевірити чи брав участь свідок ОСОБА_8 в нанесені тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 . Із допиту судмедексперта ОСОБА_23 вбачається , що на трупі ОСОБА_7 близько 20 тілесних ушкоджень і на її думку вказані у висновку експертизи тілесні ушкодження могли спричинити дві особи. .В судовому засіданні вказану обвинуваченим версію перевірити не представилось можливим , так як свідок ОСОБА_20 виїхав за межі України. І по теперішній час не повернувся.
Крім того неможливо в судовому засіданні перевірити обставини обумовлювання.
Суд вважає, що досудове слідство проведено поверхньо, одностороннє, не професійно. Причасність ОСОБА_20 до скоєння вказаного злочину взагалі не перевірялося.
Згідно з ч.2 ст.24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при досліджені доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувало події ( п.22 Постанови ПВ Суду України від 07.02.2003р. №2 «Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи.»)
Згідно вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, доступності, достовірності, а сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Положеннями ст.91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як зазначив Верховний суд у постанові від 12 червня 2018 року, обвинувальний вирок може бути поставлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь- яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 ( mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).
Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Це положення також закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain).
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Відповідно до розяснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судове рішення має ґрунтуватися на всебічному, повному й обєктивному дослідженні всіх обставин справи.
Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено: що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
При цьому суд приймає до уваги, що згідно положень статті 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Під час судового розгляду даного провадження судом клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, не відхилялись.
Ст.62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частини другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин, виходячи з загальних засадах кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що під час досудового розгляду не здобуто безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи обєктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, безпосередньо дослідивши, надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, приходить до висновку, що досудовим слідством не встановлено та не здобуто, а державним обвинуваченням не представлено в ході судового розгляду жодного доказу в підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Дане обвинувачення побудоване лише на припущеннях, а тому ОСОБА_6 слід виправдати через не доведеність вчинення ним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 ..
В зв`язку з виправданням ОСОБА_6 за обвинуваченням, за яким проводилися судові експертизи, витрати на залучення експерта відшкодуванню не підлягають.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України
ОСОБА_6 визнати невинуватим у предъявленному обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України, та виправдати за недоведеності вчинення ним даного кримінального правопорушеня.
Речові докази, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області: 2 скляні стакани та 2 скляні стопки, футболку темно-зеленого кольору та штани чорного кольору, шкарпетки, сорочку та штани, а також зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу ОСОБА_7 , кухонний ніж знищити;
6 колонок «LG», монітор «LG», системний блок до комп`ютеру, мишка, шнур, музичний центр з надписом «LG» який складається з 3 частин повернути власнику.
Процесуальні витрати по залученню експертів віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головующий суддя ОСОБА_1