Справа № 206/6253/18
Провадження № 1-кс/206/1196/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна звернувся старший слідчий СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 13 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 12.11.2018 року о 15.45 до чергової частини ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівника служби безпеки ПАТ "Дніпросталь" ОСОБА_5 про те, що на під`їзній колії ПАТ "Дніпросталь", невідомі особи скоюють крадіжку металобрухту ПАТ "Дніпросталь" з під`їзної колії. Виїздом на місце було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 , 1976 року народження, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку брухту чорних металів, яке належить ПАТ "Дніпросталь".
12.11.2018 в ході огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль ЗАЗ 110307, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . На момент огляду поряд із вказаним автомобілем знаходився власник ОСОБА_4 , який надав дозвіл на проведення огляду вказаного автомобіля. Під час огляду, в даному автомобілі виявлено об`єкти злочинного посягання, а саме: в середині салону назадньому сидінні та на підлозі фрагменти різної фракції металобрухту, які викрадені з території ПАТ «Дніпросталь».
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2003 року випуску, номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузову VIN- НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 (контактний телефон, який надав останній: НОМЕР_4 ).
Враховуючи, що тимчасово вилучені речі, а саме автомобіль ЗАЗ 110307, 2003 року випуску, номерні знаки НОМЕР_1 , номер кузову №VIN- НОМЕР_3 , номер шасі № НОМЕР_3 , мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь - яким чином вищезазначеним майном.
Клопотання слідчого погодженого із з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1.

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що він на обочині біля автобазару на вулиці Курсанскій підібрав два шлаки та поклав їх у машину, щоб вдома використати при опалубці будинку. Автомобіль, на якому він їхав належить йому і є єдиним транспортним засобом у родині, без якого вона не можуть обходитись.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно із ч. 5 і ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до другого абзацу ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку слідчого та власника майна, дійшов до висновку про те, що підстави для задоволення клопотання про арешт майна відсутні та те, що клопотання є безпідставним та не обґрунтованим відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК України.

Крім того, клопотання не містить інформацію про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Так, в документах долучених до клопотання наявна копія розписки ОСОБА_4 про надання добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду автомобілю ВАЗ 110307 д.н. НОМЕР_5 , таким чином працівники поліції мали безперешкодний доступ до автомобіля та власником не здійснювалось жодного опору.

Окрім того, згідно з позицією ВСС України, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи (витяг), яке обговорено та схвалено на нараді суддів судової палати у кримінальних справах 21.05.2014 та на засіданні пленуму ВССУ 17.10.2014 - недолучення оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, також є підставою для відмови в його задоволенні.

Аналогічного висновку, щодо підстав для відмови в задоволенні клопотання, слід дійти і при розгляді клопотання про арешт майна.

Відповідно до приписів п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Арешт майна є нічим іншим, як втручання держави у приватне життя особи, а зазначений автомобіль, як слідує з пояснень власника в судовому засіданні, є єдиним джерелом його доходу, а тому накладення арешту на автомобіль може істотно вплинути на права власника ОСОБА_4 .

Крім того, в долучених слідчим матеріалах до клопотання про арешт майна взагалі відсутні докази вручення будь якій особі підозри, що прямо суперечить положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), що належним чином не засвідчені та мають низьку якість, що унеможливлює у деяких випадках встановити зміст таких копій, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1