21.11.2018 Справа № 644/ 7379 /18
н/п 1-в/644/ 701 /18
У Х В А Л А
іменем України
21 листопада 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова подання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відношенні засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугрес Донецької області, громадянина України, раніше неодноразово судимого:

-24.04.2003 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

-30.04.2004 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.02.2008 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 4 дні;

-30.06.2009 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

-засудженого 28.01.2016 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.01.2016 року по 29.02.2016 року включно, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 28.01.2016 року.

Кінець строку відбування покарання 26.12.2019 року,-

в с т а н о в и в:

Начальник ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) та голова спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова внесли в суд подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини призначеного судом покарання. Відповідно до довідки наданої ДУ ХВК №43, станом на 21.11.2018 року відбув 2 роки 10 місяців 25 днів, не відбута частина покарання складає: 1 рік 1 місяць 5 днів.

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 за час свого перебування в колонії, характеризується позитивно, до праці ставиться добре. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 рази за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень немає. Вину у скоєнні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Таким чином, сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.

З подання вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання призначене вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 28.01.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання призначеного за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 28.01.2016 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року) строк попереднього ув`язнення з 28.01.2016 року по 29.02.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 28.01.2016 року набрав законної сили 01.03.2016 року. Строк відбування покарання засудженому рахується з 28.01.2016 року.

В поданні зазначено, що існують підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 , передбачені ст. 81 КК України так як він відбув більше 2/3 строку призначеного за вироком покарання, а також сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Від представника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» та засудженого до суду надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі.

Прокурор в судовому засіданні подання не підтримав та вважав його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, перевіривши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 28.01.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 01.03.2016 року. Строк відбування покарання рахується з 28.01.2016 року, з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за даним кримінальним провадженням.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання призначеного за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 28.01.2016 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року) строк попереднього ув`язнення з 28.01.2016 року по 29.02.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

На час розгляду подання засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, а саме: 2 роки 10 місяців 25 днів, не відбута частина покарання складає: 1 рік 1 місяць 5 днів.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно наданої ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України. Засуджений звільнявся від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком та вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Також під час відбування покарання звільнявся умовно-достроково, останній раз ухвалою суду від 18.02.2008 року на строк 1 рік 7 місяців 4 дні, та вчинив новий злочин в період умовно-дострокового строку, а отже на шлях виправлення після звільнення не став. До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної Постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому суд зазначає, що відсутність стягнень у засудженого на час звернення до суду з поданням не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання засудженим режиму відбування покарання.

Доводи подання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, з урахуванням перевірених матеріалів особової справи засудженого, суд не вбачає підстав для задоволення подання ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43).

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні подання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відношенні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1