справа № 208/5129/17
провадження № 1-кп/208/208/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії судів

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, кримінальне провадження за № 0000033 від 14.02.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, без реєстрації на території України, з вищою освітою, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 27.03.2007 року Крюківським РВ КДУ УМВС України в Полтавській області, за законом України про кримінальну відповідальність раніше не судима, у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 та ч.5 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27 та ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 та ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 з 11.04.2003 року перебувала на посаді начальника ВМТЗДП «Стальзавод» та у відповідності до своїх посадових обов`язків здійснювала організацію і контроль за поставками лома чорних металів на адресу вказаного підприємства, а також за сплатою за поставлений металобрухт.

У квітні 2003 року ОСОБА_8 знаючи за фахом своєї службової діяльності про наявність у ДП «Стальзавод» надлишків лому чорних металів, що зберігаються на території вказаного підприємства та неоприбуткованих за бухгалтерськими обліками даного підприємства, вирішила заволодіти грошовими коштами ДП «Стальзавод» шляхом оформлення фіктивних правочинів щодо придбання неоприбуткованого лому.

З метою виконання своїх злочинних намірів ОСОБА_8 на території ДП «Стальзавод», що розташований в м. Дніпропетровськ по вул. Українській 4, вступила в злочинну змову з приватним підприємцем м. Дніпродзержинська ОСОБА_9 , запропонував йому заволодіти грошовими коштами ДП «Стальзавод», для чого укласти фіктивний договір на поставку металевих ділових відходів на адресу ДП «Стальзавод».

ОСОБА_10 прийняв пропозицію ОСОБА_8 , після чого співучасники розподілили свої ролі наступним чином:

ОСОБА_10 , як приватний підприємець, повинен був укласти з ДП «Стальзавод» фіктивний договір на поставку на адресу останнього ділових відходів, не маючи намірів виконувати по ньому свої зобов`язання, а ОСОБА_8 при цьому повинна булла забезпечити підписання даного договору зі сторони керівництва свого підприємства. Потім на підставі даного договору співучасники повинні були разом оформити підробні документи, що свідчать про нібито наявні поставки металевих ділових відходів, а ОСОБА_8 передати їх до бухгалтерії ДП «Стальзавод» та сприяти швидкому перерахуванню вказаним підприємствам на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_10 грошових коштів. Після отримання можливості розпоряджатись перерахованими ДП «Стальзавод» грошовими коштами ОСОБА_10 в свою чергу, повинен був зняти гроші зі свого рахунку готівкою під виглядом за поставлений товар та в подальшому поділити їх між собою та ОСОБА_8 . При цьому, остання повинна була отримати 60% від перерахованої суми, а ОСОБА_10 - 40%.

На виконання спільного злочинного плану 08.05.2003 року ОСОБА_8 на території ДП «Стальзавод» наддала ОСОБА_11 два примірники фіктивного договору № 218-СН на продаж вказаному підприємству ділових відходів (лому чорних металів) у кількості 800 тон, які він тоді ж підписав і засвідчив своєю печаткою приватного підприємця. У той же день вказаний договір за невстановлених досудовим розслідуванням обставин був підписаний директором ДП «Стальзавод» ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_11 15.05.2003 року зустрівся з ОСОБА_8 біля прохідної ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Дзержинськиго» («ДМК»), розташований в м. Дніпродзержинську по вул. Українській, 4. на території якого знаходилось ДП «Стальзавод», де остання надала йому накладну №015 від 15.05.2003 року., а також рахунок №015 від 15.05.2003 року, у яких під час досудового розслідування невстановлені особи при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах внесли машинописним способом неправдиві дані про поставку, яка начебто мала місце. ПП ОСОБА_11 на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.2003 року ділових відходів у кількості 4.1 тонна на суму 2050.02 гривень, а також відбитки штампів контрольно-пропускного пункту (КПП) ВАТ «ДМК». ОСОБА_11 , діючи по вказівці ОСОБА_8 і відповідно до відведеної йому ролі, підписав вказані підроблені документи від свого імені, а також на накладній зробив фіктивний запис про ввіз, який начебто мав місце, ділових відходів лому чорних металів через КПП ВАТ «ДМК».

Крім цього, ОСОБА_8 тоді ж наддала ОСОБА_11 незаповнені бланки накладної і податкової накладної. ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний зговір з ОСОБА_8 і діючи відповідно відведеної йому ролі, власноручно вніс в накладну № 015 від 15.05.2003 року і податкову накладну № 015 від 15.05.2003 року дані, які не відповідають дійсності про поставки, які начебто мали місце, ним на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.2003 року ділових відходів у кількості 4.1 тони на суму 2 050.02 гривень, після підписав їх від імені продавця (поставщика) ділових відходів, знаючи, що на підставі підписаних ним документів товар поставлятися не буде.

Вказані завідомо неправдиві документи ОСОБА_11 передав своїй співучасниці ОСОБА_8 .

У той же період ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел і діючи відповідно до відведеної їй ролі, зловживаючи своїм службовим становищем - в порушення п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.10 і 2.11 «Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання» - не оприбуткувала надлишки лому, які були на підприємстві, а надала два примірники накладної № 015 від 15.05.2003 року, рахунок № 015 від 15.05.2003 року і податкову накладну № 015 від 15.05.2003 року в бухгалтерію ДП «Стальзавод» для відображення в бухгалтерському обліку поставки товару, яка фактично не була здійснена.

Крім цього, 19.05.2003 року ОСОБА_8 виготовила завідомо неправдивий документ - службову записку, яка підтверджувала поставку, яка начебто мала місце. ПП ОСОБА_11 на адресу ДП «Стальзавод» ділових відходів на суму 2 050.02 гривень, яку потім надала керівництву підприємства для узгодження питання про оплату вказаного товару.

Не відмовляючись від своєї подальшої злочинної діяльності, направленої на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 22.05.2003 року зустрівся з ОСОБА_8 біля прохідної ВАТ «ДМК». де остання надала йому накладну № 022 від 22.05.2003 року, в якій під час досудового розслідування невстановлені особи при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах внесли машинописним способом неправдиві дані про поставку, яка начебто мала місце, ПП ОСОБА_11 на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.2003 року ділових відходів у кількості 9,7- тонн на суму 4 550,04 гривень, а також відбитки штампів КПП ВАТ «ДМК». ОСОБА_11 , діючи по вказівці ОСОБА_8 і відповідно до відведеної йому ролі, підписав вказану підроблену накладну від свого імені, а також на ній зробив фіктивний запис про ввіз, який начебто мав місце, ділових відходів через КПП ВАТ «ДМК».

Крім цього, ОСОБА_8 тоді ж наддала ОСОБА_11 незаповнені бланки накладної, рахунки і податкові накладні. ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний зговір з ОСОБА_8 і діючи відповідно відведеної йому ролі, власноручно вніс в накладну № 022 від 22.05.2003 року, рахунок № 022 від 22.05.2003 року і податкову накладну № 022 від 22.05.2003 року дані, які не відповідають дійсності, про поставку, яка начебто мала місце, ним на адресу ДП «Стальзавод» ділових відходів на суму 4 850.04 гривень, після підписав їх від імені продавця (постачальника) ділових відходів, знаючи, що на підставі підписаних ним документів товар поставлятися не буде.

Вказані завідомо підроблені документи ОСОБА_11 передав своїй співучасниці ОСОБА_8 .

У той же період ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел і діючи відповідно до відведеної їй ролі, зловживаючи своїм службовим становищем - в порушення п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.10 і 2.11 «Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання» - не оприбуткувала надлишки лому, які були на підприємстві, а надала два примірники накладної № 022 від 22.05.2003 року, рахунок № 022 від 22.05.2003 року і податкову накладну № 022 від 22.05.2003 року в бухгалтерію ДП «Стальзавод» для відображення в бухгалтерському обліку поставки товару, яка вже фактично не була здійснена.

Крім цього, 27.05.2003 року ОСОБА_8 виготовила завідомо неправдивий документ - службову записку, яка підтверджувала поставку, яка начебто мала місце, ПП ОСОБА_11 на адресу ДП «Стальзавод» ділових відходів на суму 4 850,04 гривень, яку потім надала керівництву підприємства для узгодження питання про оплату вказаного товару.

ОСОБА_13 - заступник директора ДП «Стальзавод» 23.05.2003 року не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , завізував службову записку ОСОБА_8 від 19.05.2003 року про оплату начебто поставленого товару ПП ОСОБА_11 металолому у кількості 4.1 тонна, яку ОСОБА_8 передала в фінансовий відділ підприємства для здійснення оплати.

Того ж дня ОСОБА_14 - начальник фінансового відділу ДП «Стальзавод», згідно платіжному дорученню № 2686 від 23.05.2003 року, складеному на підставі службової записки, підписаної та наданої ОСОБА_8 , не знаючи та не будучи обізнаною про злочинні плани ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , за допомогою комп`ютерної програми «Банк-Клиент» по електронній пошті, перерахувала на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_10 № НОМЕР_2 у філії відділення «Промінвестбанк» м. Дніпродзержинська 2 050,02 гри. в якості оплати за нібито поставлені ділові відходи в кількості 4,1 тони.

26.05.2003 року ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свою злочинну змову з ОСОБА_10 у телефонному режимі повідомила останньому про надходження на його розрахунковий рахунок розкрадених грошових коштів та дала вказівку зняти їх готівкою. Того ж дня ОСОБА_10 діючи згідно відведеної йому ролі та за вказівкою ОСОБА_8 , в "Промінвестбанку" м. Дніпродзержинська по пр. Леніна, 4, придбав на своє ім`я чекову книжку, по чеку якої серії КЄ № 4769501 зняв зі свого рахунку № НОМЕР_2 готівкою 2 000 гривень, вказавши при цьому мету - розрахунки за товар і таким чином вчинив фінансову операцію з грошовими коштами, отриманими в наслідок вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_8 вказаного вище суспільно-небезпечного протиправного діяння.

Тоді ж, легалізуючи злочинний дохід, у вказаному банку ОСОБА_10 здійснив зі свого розрахункового рахунку перерахування залишкової частини, яка поступила від ДП «Стальзавод» грошових коштів (усього в сумі 50,02 грн.), а саме:

- 25 гривень - в якості оплати за придбання чекової книжки;

- 20 гривень - в якості оплати за касове обслуговування;

- 5.02 гривень - залишились на розрахунковому рахунку ПП ОСОБА_10 . Після цього незаконно отримані та легалізовані доходи були розподілені між

співучасниками: ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 1 200 гривен, а собі залишив 800 гривень.

ОСОБА_13 27.08.2003 року, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , завізував службову записку ОСОБА_8 про оплату нібито поставленого ПП ОСОБА_10 металолому в кількості 9,7 тони, яку ОСОБА_8 передала в фінансовий відділ підприємства для здійснення оплати.

ОСОБА_14 28.05.2003 року згідно платіжного доручення № 2719 від 28.05.2003 року, складеного на підставі службової записки, підписаної та наданої ОСОБА_8 , не знаючи и не здогадуючись про злочинні плани ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , за допомогою комп`ютерної програми «Банк-Клиент» по електронній пошті, перерахувала на картковий рахунок ПП ОСОБА_10 № НОМЕР_2 в філіалі відділення «Промінвестбанк» м. Дніпродзержинська 4 850,04 грн. в якості оплати за нібито поставлені ділові відходи в кількості 9,7 тони.

Того ж дня ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свою злочинну змову з ОСОБА_10 , у телефонному режимі повідомила останньому про надходження на його розрахунковий рахунок розкрадених грошових коштів та дала вказівку зняти їх готівкою. У той же день ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі і за вказівкою ОСОБА_8 , в «Промінвестбанку» м.Дніпродзержинська по чеку серії НОМЕР_3 своєї чекової книжки зняв зі свого рахунку № НОМЕР_2 готівкою 4 750 грн., вказавши при цьому мету - розрахунки за товар та таким образом вчинив фінансову операцію з грошовими коштами, отриманими внаслідок скоєння ним за попередньою змовою з ОСОБА_8 вказаного вище суспільно небезпечного протиправного діяння.

Тоді ж, легалізуючи злочинний дохід, у вказаному банку ОСОБА_10 здійснив зі свого розрахункового рахунку перерахування залишку надійшовших від ДП «Стальзавод» грошових коштів (усього в сумі 100,04 грн.), а саме:

- 3.50 грн. - в якості оплати за розрахункове обслуговування;

- 101,56 грн. - залишилось на розрахунковому рахунку ПП ОСОБА_10 (після двох знімань грошових коштів зі свого розрахункового рахунку).

Після цього незаконно отриманні та легалізовані доходи були розподілені між співучасниками: ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 2 850 грн., а собі залишив 1 900 грн.

Не відмовляючись від своєї подальшої злочинної діяльності, спрямованої на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 11.06.2003 року зустрівся з ОСОБА_8 біля прохідної ВАТ «ДМК», де остання передала йому накладну № 011 від 11.06.2003 року, а також рахунок № 011 від 11.06.2003 року та податкову накладну № 011 від 11.06.2003 року, в яких під час досудового розслідування невстановлені особи за невстановлених досудовим розслідуванням обставин внесли машинописним способом неправдиві відомості про нібито наявній поставці ПП ОСОБА_10 на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.03 р. ділових відходів в кількості 15,6 тони на суму 7 800,06 грн., а також відбитки штампів КПП ВАТ «ДМК». ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 та згідно відведеної йому ролі, підписав вказані підробні документи від свого імені, а також на накладній зробив фіктивний запис про нібито наявний ввіз ділових відходів через КПП ВАТ «ДМК».

Крім того, ОСОБА_8 тоді ж надала ОСОБА_10 незаповнений бланк накладної. У свою чергу ОСОБА_9 , реалізуючи свою злочинну змову з ОСОБА_8 та діючи згідно відведеної йому ролі, власноручно вніс в накладну №011 від 11.06.2003 року невідповідаючі дійсності відомості про нібито наявну поставку ним на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.2003 року ділових відходів в кількості 15.6 тони на суму 7 800,06 грн., після підписання її від імені продавця (постачальника) ділових відходів, знаючи, що на підставі підписаних ним документів товар постачатися не буде.

Вказані завідомо підробні документи ОСОБА_10 передав своїй співучасниці ОСОБА_8 .

В той же період ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел та діючи згідно відведеній їй ролі, зловживаючи своїм службовим становищем - у порушення п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.10 и 2.11 "Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання" - не оприбуткувала наявні на підприємстві залишки лому, а надала два примірника накладної № 011 від 11.06.2003 року, рахунок № 011 від 11.06.2003 року та податкову накладну № 011 від 11.06.2003 року в бухгалтерію ДП «Стальзавод» для відображення в бухгалтерському звіті фактично не здійснену поставку товару.

Крім того, 12.06.2003 року ОСОБА_8 виготовила завідомо підробний документ службову записку, що підтверджувала нібито наявну поставку ПП «Черноморець М.С.» на адресу ДП «Стальзавод» ділових відходів на суму 7800,06 грн., яку потім, не надавши керівництву підприємства для погодження питання про оплату названого товару, передала її до фінансового відділу підприємства для здійснення оплати.

ОСОБА_14 13.06.2003 року згідно платіжному дорученню № 2850 від 13.06.2003 року, складеному на підставі службової записки, підписаної і наданої ОСОБА_8 , не знаючи та не здогадуючись про злочинні плани ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з використанням комп`ютерної програми «Банк-Клієнт» по електронній пошті перерахувала на рахунок ПП « ОСОБА_10 № НОМЕР_2 в філії відділення «Промінвестбанк» м. Дніпродзержинська 7 800,06 грн. в якості оплати за нібито поставлені ділові відходи в кількості 15,6 тони.

ОСОБА_8 17.07.2003 року, продовжуючи реалізовувати свою злочинну змову з ОСОБА_10 , у телефонному режимі повідомила останнього про переведення на його розрахунковий рахунок розкрадені грошові кошти і дала вказівку зняти їх готівкою. Того ж дня ОСОБА_10 діючи у відповідності з відведеною йому роллю та за вказівкою ОСОБА_8 в «Промінвестбанку» м. Дніпродзержинська по чеку серії НОМЕР_4 своєї чекової книжки зняв зі свого рахунку № НОМЕР_2 готівкою 7 700 гривень, вказавши при цьому мету - розрахунки за товар і таким чином здійснив фінансову операцію з грошовими коштами, отриманими внаслідок вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_8 вказаного вище суспільно небезпечного протиправного діяння.

Тоді ж, легалізуючи злочинний дохід, у вказаному банку ОСОБА_10 здійснив зі свого розрахункового рахунку перерахування залишкової частини надійшовших від от ДП «Стальзавод» грошових коштів (усього в сумі 100,06 грн.). а саме:

- 77 грн. - в якості оплати за касове обслуговування;

- 70 грн. - в якості оплати за єдиний податок з фізичних осіб;

- 54,62 грн. - залишились на розрахунковому рахунку ПП ОСОБА_10 (після трьох знімань грошових коштів зі свого розрахункового рахунку).

Після цього незаконно отримані та легалізовані доходи були розподілені між співучасниками: ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 4620 грн., а собі залишив 3080 грн.

Не відмовляючись від своєї подальшої злочинної діяльності, спрямованої на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 19.07.2003 року зустрівся з ОСОБА_8 біля прохідної ВАТ «ДМК», де остання передала йому незаповнені бланки накладних, рахунків та податкових накладних. У свою чергу ОСОБА_10 , реалізуючи свою злочинну змову з ОСОБА_8 і діючи згідно відведеною йому роллю, власноручно вніс в накладну № 019 від 19.06.2003 року невідповідаючі дійсності відомості про нібито наявну поставку ним на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору №218-СН від 08.05.03 р. ділових відходів у кількості 23.5 тони на суму 11750,09 грн., після цього підписав їх від імені продавця (постачальника) ділових відходів, знаючи, що на підставі підписаних ним документів товар поставлятися не буде.

Вказані завідомо підробні документи ОСОБА_10 передав своїй співучасниці ОСОБА_8 .

В той же період ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел та діючи згідно відведеній їй ролі, зловживаючи своїм службовим становищем - в порушення п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.10 и 2.11 "Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання" - не оприбуткувала наявні на підприємстві залишки лому, а надала накладну № 019 від 19.06.2003 року, рахунок № 019 від 19.06.2003 року та податкову накладну № 019 від 19.06.2003 року в бухгалтерію ДП «Стальзавод» для відображення в бухгалтерському обліку фактично неіснуючої поставки товару.

Крім того, 20.06.2003 року ОСОБА_8 виготовила завідомо підробний

документ службову записку, що підтверджує нібито наявну поставку ПП «Черноморець М.С.» на адресу ДП «Стальзавод» ділових відходів на суму 11 750,09 грн., яку після цього наддала керівництву підприємства для погодження питання про оплату названого товару.

Того ж дня ОСОБА_13 , не підозрюючи про злочинні плани ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завізував службову записку ОСОБА_8 від 20.06.2003 року про оплату нібито поставленого ПП ОСОБА_10 ділових відходів в кількості 23,5 тони, яку ОСОБА_8 передала до фінансового відділу підприємства для проведення оплати.

Тоді ж ОСОБА_14 згідно платіжного доручення № 2912 від 20.06.2003 року, складеному на підставі службової записки, підписаної та наданої ОСОБА_8 , не знаючи та не підозрюючи про злочинні плани ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з використанням комп`ютерної програми «Банк-Клієнт» по електронній пошті перерахувала на рахунок ПП « ОСОБА_9 НОМЕР_2 у філії відділення "Промінвестбанк" м. Дніпродзержинська 11 750,09 грн. в якості оплати за нібито поставлені ділові відходи в кількості 23,5 тони.

ОСОБА_8 23.06.2003 року, продовжуючи свою злочинну змову з ОСОБА_10 , по телефону повідомила йому про надходження на його розрахунковий рахунок розкрадених грошових коштів та дала вказівку зняти їх готівкою. Того ж дня ОСОБА_10 діючи згідно відведеною йому роллю та за вказівкою ОСОБА_8 , в «Промінвестбанку» м. Дніпродзержинська по чеку серії НОМЕР_5 своєї чекової книжки зняв зі свого рахунку № НОМЕР_2 готівкою 11 500 грн., вказав при цьому мету - розрахунки за товар, і таким чином здійснив фінансову операцію з грошовими коштами, отриманими внаслідок вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_8 вказаного вище суспільно небезпечного протиправного діяння.

Тоді ж, легалізуючи злочинний дохід, у вказаному банку ОСОБА_10 здійснив зі свого розрахункового рахунку перерахування залишкової частини надійшовших від ДП «Стальзавод» грошових коштів (усього в сумі 250,09 грн.), а саме:

- 115 грн. - в якості оплати за касове обслуговування;

- 6,80 грн. - в якості оплати за розрахункове обслуговування;

- 25 грн. - в якості оплати за обслуговування рахунку;

- 70 грн. - в якості оплати за єдиний податок з фізичних осіб;

- 87,91 грн. - залишились на розрахунковому рахунку ПП ОСОБА_10 (після чотирьох знімань грошових коштів зі свого розрахункового рахунку), які у подальшому були повністю використані останнім на оплату касового обслуговування, єдиного податку та інших необхідних банківських платежів.

Після цього незаконно отримані та легалізовані доходи були розподілені між співучасниками: ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 6 900 грн., а собі залишив 4 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 являючись посадовою особою - начальником відділу матеріально-технічного постачання металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» і діючи умисно, в період з 23 травня по 20 червня 2003 року за попередньою змовою з приватним підприємцем м. Дніпродзержинська ОСОБА_10 , заволоділа шляхом зловживання своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - належними ДП «Стальзавод» грошовими коштами в сумі 26450.21 грн., що в 1555.9 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_8 являючись посадовою особою - начальником відділу матеріально-технічного постачання металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» і діючи умисно, вчинила службове підроблення - склала та видала завідомо підробні документи, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди ДП «Стальзавод» у розмірі 26 450,21 грн., що в 1 555.9 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.366 КК України, як службове підроблення, тобто в складанні та видачі службовою особою завідомо підроблених офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Усього за період з 26.05.2003 року по 23.06.2003 року в легальний оборот через банківську установу ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 впровадили здобуті злочинним шляхом кошти у сумі 26 450,21 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 являючись посадовою особою - начальником відділу матеріально-технічного постачання металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» і діючи умисно, у період з 26.05.2003 року по 23.06.2003 року, за попередньою змовою з ОСОБА_10 організувала легалізацію доходів, отриманих злочинним шляхом - вчинення фінансових операцій з грошовими коштами на загальну суму 26 450,21 грн.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.27 та ч.2 ст.209 КК України (2001 року) як організація вчинення фінансових операцій з грошовими коштами, одержаними злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб.

Не відмовляючись від своєї подальшої злочинної діяльності, спрямованої на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 01 липня 2003 року зустрівся з ОСОБА_8 біля прохідної ВАТ «ДМК», де остання наддала йому накладні: №001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року, а також рахунки: № 001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року та податкові накладні: № 001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року, в яких під час досудового слідства невстановлені особи за невстановлених досудовим розслідуванням обставин внесли машинописним способом недостовірні відомості про нібито наявну поставку ПП ОСОБА_10 на адресу ДП «Стальзавод» на підставі договору № 218-СН від 08.05.2003 року ділових відходів в кількості 58,4 тони та 6 тон відповідно на суму 29 200,23грн. та 3 000,02 грн. ОСОБА_10 діючи за вказівкою ОСОБА_8 та згідно відведеної йому ролі, підписав вказані завідомо підробні документи від свого імені, знаючи, що на підставі підписаних ним документів товар постачатися не буде.

Вказані завідомо підробні документи ОСОБА_10 передав своїй співучасниці ОСОБА_8 .

У той же період ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел і діючи згідно відведеної їй ролі, зловживаючи своїм службовим становищем - в порушення п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.10 и 2.11 «Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного постачання» - не оприбуткувала наявні на підприємстві надлишки лому, а наддала накладні: № 001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року, рахунки: № 001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року та податкові накладні: №001 від 01.07.2003 року та № 002 від 02.07.2003 року в бухгалтерію ДП «Стальзавод» для відображення в бухгалтерському обліку фактично не здійсненої поставки товару.

Таким чином, ОСОБА_8 являючись посадовою особою - начальником відділу матеріально-технічного постачання металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» і діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 організувала повторну підробку нею документів та використала завідомо підроблені документи.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.27 та ч.2 ст.358 КК України (2001 року) як організація підроблення документу, який видається чи посвідчуються підприємством, з метою використання його іншою особою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України (2001 року) як використання завідомо підробленого документу.

У зв`язку з тим, що на ДП «Стальзавод» були встановлені випадки оприбуткування ділових відходів, надійшовшого від ПП ОСОБА_10 по первинним документам з відхиленням від встановлених норм,02.07.2003 року на вказаному підприємстві біло видано наказ № 489 «Про проведення розслідування випадків приймання лому стального за документами, які не відповідають встановленим нормам». В ході проведення даного розслідування були виявлені порушення під час приймання та оформлення первинних документів по даним поставкам, а також неоприбутковані залишки ділових відходів в кількості 99,088 тон. На підставі цього, за рішенням керівництва ДП «Стальзавод» дане підприємство зупинило розрахунки з ПП ОСОБА_10 за нібито поставлені 01 та 02 липня 2003 року 58,4 та 6(64,4) тони ділових відходів на загальну суму 32 200,25 грн., у зв`язку з чим співучасники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виконавши всі необхідні дії, спрямовані на заволодіння вказаними грошовими коштами, належними ДП «Стальзавод», не змогли довести свої злочинні дії до кінця за незалежними від їх волі причинам.

Таким чином, ОСОБА_8 являючись посадовою особою - начальником відділу матеріально-технічного постачання металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» і діючи умисно, 01 та 02 липня 2003 року за попередньою змовою з ОСОБА_9 , вчинила замах на заволодіння шляхом зловживання своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - належними ДП «Стальзавод» грошовими коштами в сумі 32 200,25 грн., що в 1 894 раз перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.

Умисні дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15 та ч.5 ст.191 КК України (2001 року), як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження. В обґрунтування захисник зазначив, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею особливо тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ятнадцять років. П`ятнадцять років з дня вчинення злочину минули 21.06.2018 року. Просить розглянути вказане клопотання саме під час проведення підготовчого судового засідання, він як захисник обвинуваченої користується всіма правами обвинуваченої і дає свою згоду на закриття провадження за нереабілітуючих обставин, вважає саме таке рішення по справі найбільш відповідає інтересам його підзахисної.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Зазначив що можливості перенесення розгляду справи на територію іншої держави або звернення із запитом про видачу не має. ОСОБА_8 була обізнана та достовірно знає про розпочате відносно неї кримінальне провадження, про розгляд справи. Повістки про виклик обвинуваченій надсилалися за останнім відомим місцем її проживання, всі процесуальні документи вручені захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження відповідно до положень статті 297-5 КПК України, газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному сайті Служби безпеки України. Підстав вважати що у ОСОБА_8 виникли перешкоди для явки і прийняття участі у судовому засіданні у суду не має.

Суд заслухавши прокурора, з`ясувавши позицію захисника обвинуваченої, впевнившись у її добровільності та усвідомленості наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження розглядалося в порядку спеціального судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України у відсутності обвинуваченої (in absentia), яка переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та з 02.08.2004 року оголошена у розшук, з обов`язковою участю захисника.

Згідно зазначеної статті повістки про виклик обвинуваченої надсилалися за останнім відомим місцем її проживання чи перебування, процесуальні документи вручені захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження відповідно до положень статті 297-5 КПК України. Підстав вважати що у ОСОБА_8 виникли перешкоди для явки, які є поважними і прийняття участі у судовому засіданні у суду не має.

Обставинами, які свідчать про те що ОСОБА_8 була обізнана та достовірно знала про розпочате відносно неї кримінальне провадження є наступні процесуальні документи, зі змістом яких вона була ознайомлена: повідомлення про підозру від 12.06.2014 року, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваної ОСОБА_8 від 12.06.2014 року, 11.02.2015 року ОСОБА_8 на території Російської Федерації в ході виконання доручення про міжнародну правову допомогу, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 та ч.5 ст.191, ч.3 ст.27 та ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 ч.2 ст.366 КК України.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підтверджує можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, наприклад, така позиція висловлена ним у рішенні від 24 травня 2007 року в справі «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» № 50049/99.

У вказаному рішенні Європейського суду зазначається, що суд неодноразово висловлював позицію про вирішальне значення явки обвинуваченого, враховуючи і право останнього бути вислуханим, і необхідність перевірки правильності його тверджень і їх порівняння із показами потерпілої сторони (рішення Європейського суду у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23.11.1993 року і у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року), проте судове засідання за відсутності обвинуваченого саме собою не суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, якщо обвинувачений згодом зможе домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому б містилась оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень за фактичними й юридичними обставинами справи.

Схожі позиції Європейський суд висловив у своїх рішеннях у справах «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28.08.1991 року, «Т. проти Італії» від 12.10.1992 року та інших.

Отже, Європейський суд з прав людини доходить висновку, що здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого не можна розглядати як порушення положень Конвенції з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 та ч.5 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27 та ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 та ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України.

Санкцією статті за більш тяжкий злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно ч.5 ст.12 КК України, особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно класифікації злочинів відноситься до особливо тяжких злочинів.

Згідно п.5 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Вказана підстава є імперативною для суду.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Звільнити від кримінальної відповідальності (покарання) і закрити провадження суд може під час розгляду справи по суті в загальному порядку судом першої інстанції.

Частиною 1 ст.285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом здійснюється виключно судом.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 перебуваючи посадовою особою начальником відділу матеріально-технічного забезпечення (ВМТЗ) металургійного підприємства «Дніпродзержинський сталелитійний завод» дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» (ДП «Стальзавод») та діючи умисно, в період з 23 травня по 20 червня 2003 року, за попередньою змовою з приватним підприємцем м. Дніпродзержинська ОСОБА_10 , заволоділа шляхом зловживанням своїми службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - що належало ДП «Стальзавод» грошовими коштами в сумі 26 450,21 грн., що в 1 555,9 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром: в період з 26 травня по 23 червня 2003 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 організувала легалізацію ним доходів отриманих злочинним шляхом - здійсненням фінансових операцій з грошовими коштами на загальну суму 26 450,21 грн.; а також 01 та 02 липня 2003 року за попередньою змовою з ОСОБА_10 , вчиняла замах на заволодіння шляхом зловживання своїм службовим становищем чужим майном в особливо великих розмірах - що належало ДП «Стальзавод» грошовими коштами в сумі 32 200,25 грн., що в 1 894 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром; при цьому здійснила службове підроблення документів - склала та видала завідомо неправдиві документи, що призвели до тяжких наслідків які виразились в завданні матеріального збитку ДП «Стальзавод» в розмірі 26 450,21 грн. що в 1 555.9 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; діючи за попереднім зговором з ОСОБА_10 , організувала повторну підробку ним документів та використовувала завідомо підроблені документи.

Таким чином, за викладених вище обставин, у сукупності дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191; ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.2 ст.209; ч.3 ст.27, ч.2 ст.358; ч.2 ст.358; ч.2 ст.366 КК України (2001 року), а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених в період з 26 травня по 23 червня 2003 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на теперішній час минуло п`ятнадцять років, строк притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, сплив, та те, що ОСОБА_8 оголошена у розшук, приходить до наступних висновків.

Для можливості застосування інституту давності притягнення до кримінальної відповідальності необхідна наявність (збіг) передбачених законом обставин, в тому числі і те що загальний строк для всіх злочинів, для осіб, які переховуються від слідства чи суду становить 15 років.

Зупинення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності означає, що перебіг строку припиняється на весь час коли винуватець ухилявся від слідства чи суду. Після його затримання чи з`явлення із зізнанням перебіг строку давності поновлюється від дня затримання або з`явлення до правоохоронних органів. При цьому час, який сплинув до моменту ухилення від слідства чи суду, підсумовується до часу, що пройшов після затримання особи або її з`явлення із зізнанням.

Якщо сукупно час до моменту набрання вироком законної сили становить п`ятнадцять років і давність не була перервана скоєнням нового злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності. За таких умов кримінальний закон передбачає недиференційований загальний для всіх строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства та суду.

Загальновизнано, що з плином часу істотно зменшується суспільна небезпечність вчиненого злочину. До того ж, для виправлення правопорушника кримінальна відповідальність є доцільною та ефективною лише тоді, коли притягнення відбувається невдовзі після вчинення злочину. За інших обставин покарання набуває рис простої помсти з боку держави. Слід також взяти до уваги, що час негативно впливає на докази (матеріальні сліди руйнуються, а свідчення втрачають чіткість), а тим самим і на успішне розкриття та розслідування злочину, об`єктивний розгляд кримінальної справи в суді.

Тому нині закріплені в ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, давність 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину, видаються цілком адекватними і такими, що не потребують уточнення.

Відомості, що ОСОБА_8 за цей час вчинила новий злочин в матеріалах справи відсутні.

Кримінальне провадження розглядалося в порядку спеціального судового провадження, а тому обвинувачена ОСОБА_8 сповіщалась про день і час розгляду кримінального провадження у встановлений КПК України спосіб, її захист здійснювався адвокатом, як під час досудового розслідування так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченої в ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не були порушені.

Тому, суть обвинувачення та підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, роз`яснювалося захиснику обвинуваченої адвокату ОСОБА_7 .

Свою згоду на закриття справи і звільнення від кримінальної відповідальності, захисник підтвердив під час підготовчого провадження. Під час розгляду справи судом не отримано відомостей, що протягом цих строків давності ОСОБА_8 вчинила новий злочин певної тяжкості.

За нормами КПК судове рішення за результатами кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно постановляти відповідно до ст.284,288,368-372 цього Кодексу у формі ухвали.

У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частина 5 ст.74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч.5 ст.74, ст.106 КК.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд не вирішує обвинувачення по суті, судове рішення викладається у формі ухвали.

В даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ч.5 ст.12, п.5 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284,285,286,372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15 та ч.5 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27 та ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 та ч.3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 14.02.2013 року закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3