Справа № 703/634/17
1-кп/703/41/19
УХВАЛА

22 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001720 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне проавдження №0001720 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 3,4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки такий спливає 23 грудня 2018 року. Своє клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, не працює, раніше неодноразово судимий та будучи обізнаним про суворість можливого покарання буде переховуватися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Захисник просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що обвинувачений має дружину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а відсутність місця роботи обумовлена тим, що його підзахисний перебуває під вартою, відтак працювати не має змоги. Зазначив, що посилання прокурора на те, що обвинувачений неодноразово судимий не підтверджена належними доказами, які давали б суду підстави встановити наявність таких. Вказав також, що твердження прокурора про один з таких ризиків, як можливість переховування від суду внаслідок усвідомлення тяжкості можливого покарання, згідно Європейської практики суду не може бути підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а навпаки, слугує стимулом до не вчинення нових правопорушень. Зауважив, що обвинувачений перебуває під вартою протягом 2 років, а необхідністю продовженням строку тримання під вартою кожного разу слугує посилання прокурора на те, що свідки по даному кримінальному провадженню недопитані та обвинувачений може чинити на них вплив, однак, прокурором не вчиняються жодні дії на предмет забезпечення явки свідків до суду та допиту таких в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене просив в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строків тримання під вартою відмовити в повному обсязі та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, прокурора, обвинуваченого та захисника суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити на 2 місяці виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, можливість його уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 139, 140, 142, 327, 331, 372 КПК України, -

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 на 2 місяці, тобто до 23 лютого 2019 року.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1