16 листопада 2018 року
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ :
21.07.2018 року біля 12 год. 20 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_4 декілька (не менше семи) ударів невстановленою дерев`яною палицею в область лівого стегна, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів м`яких тканин переднє-зовнішньої поверхні стегна лівої нижньої кінцівки та садна шкіри зовнішньої поверхні середньої третини стегна лівої нижньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до категорії легких, що мають незначні скороминучі наслідки.
За умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно у вказаний час та місці наніс потерпілій удар дерев`яною палицею (частиною лопати для випічки хліба), яку взяв в дворі будинку АДРЕСА_1 по стегну, заподіявши тілесні ушкодження, оскільки вона обзивала його нецензурними словами та вдарила частиною дошки по лобі.
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що з обвинуваченим у неї неприязні відносини протягом тривалого періоду часу. У вказаний час в дворі по місцю проживання обвинуваченого, вона розмовляла зі своєю сестрою ОСОБА_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 , з приводу поведінки останнього. Коли вона запропонувала сестрі виписати обвинуваченого із їх будинку, то він схопив дерев`яну палицю і почав нею бити ОСОБА_6 . Вона заступилась за сестру і той переключився на неї. Вона потерпіла втікала від ОСОБА_5 у свою частину будинку, проте той наздогнав її і в дворі будинку АДРЕСА_2 наніс їй декілька (біля семи-восьми) ударів вказаною палицею по стегну, заподіявши тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово медичної експертизи № 740 від 14.08.2018 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів м`яких тканин передеє-зовнішньої поверхні середньої третини стегна лівої нижньої кінцівки та садна шкіри зовнішньої поверхні середньої третини стегна лівої нижньої кінцівки. Такі ушкодження могли утворитися від не менше ніж дворазової прямої дії тупих твердих предметів або предмету продовгуватої форми з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами: «удар» (крововиливи), «удар-тертя» (садно) та за своїм характером відносяться до категорії легких, що мають незначні скороминучі наслідки. Вказані тілесні ушкодження можуть мати давність утворення не менше 10-15-ти діб до моменту початку судово медичної експертизи 14.08.2018 року.
Під час слідчого експерименту, що зафіксовано у протоколі від 06.10.2018 року та відеозаписі цієї слідчої дії потерпіла продемонструвала як обвинувачений наніс їй удари предметом схожим на палицю в область верхньої частини лівої ноги.
Згідно висновку експерта № 913 від 12.10.2018 року виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли бути їй спричинені не виключено таким чином, як показано нею під час проведення з нею слідчого експерименту.
Показання обвинуваченого про те, що він частиною дерев`яної лопати завдав потерпілій лише одного удару суд відхиляє, адже в цій частині вони спростовуються висновками судово - медичних експертиз №740 від 14.08.2018 року та № 913 від 12.10.2018 року, згідно яких таких ударів було не менше двох, а також суперечать показанням потерпілої яка стверджує, що таких ударів було декілька (не менше семи), що узгоджується із висновками вказаних експертиз.
Статтею ст.337 КПК України визначено, що
«ч.1. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею.
ч.3. З метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення , якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження».
Всебічно, повно та неупереджено з`ясувавши встановлені під час кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши ці докази з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд, здійснивши судовий розгляд в межах обвинувачення, поза розумним сумнівом, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому злочину, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України.
При обранні йому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`яшують та обтяжують покарання,
Так, ОСОБА_5 скоїв умисний, приватного обвинувачення злочин невеликої тяжкості.
Він раніше не судимий, проте характеризується негативно, у скоєному не розкаявся.
Обставин, що пом`яшують та обтяжують йому покарання не встановлено.
Надана потерпілою в судовому засіданні постанова від 17.09.2018 року в порядку ст.290 КПК України стороні захисту не відкрита, тому суд, відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України не має права допустити відомості, що містяться в ній як доказ.
За таких обставин, враховуючи досудову доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації про середній рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.
Визначаючи такий вид покарання судом враховуються положення ст.50 КК України, а саме, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, попередження вчиненням ним та іншими особами нових злочинів.
Саме покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, запобіжний захід не обирався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок вступає в закону силу після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження вправі отримати копію вироку в суді.
Суддя