Справа № 635/1561/19
Провадження по справі № 1-в/635/236/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ? ОСОБА_1

за участю прокурора ? ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ? ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)26 вересня 2001 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки,

2)07 червня 2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 18 грудня 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 28 днів,

3)15 грудня 2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

4)10 листопада 2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого 30 липня 2011 року за відбуттям строку покарання,
5)04 лютого 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року звільнення від відбування покарання з випробовуванням скасовано, засудженого направлено для відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року звільнення від відбування покарання з випробовуванням скасовано, засудженого ОСОБА_5 направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року.

Початок строку відбування покарання 02 лютого 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 02 лютого 2020 року.

Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням, погодженим із головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що за період відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» засуджений заохочувався три рази, мав чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правиильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», щиро розкаявся у вчиненому злочині, відбув 2/3 фактичного строку покарання, а тому сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , він прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 14 лютого 2017 року, за час відбування покарання має три заохочення, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого та та нарахування йому заробітної плати, ОСОБА_5 був працевлаштований до відділу головного механіка та цехів №1,№2 та №3 установи у березні, травні-листопаді 2017 року, у травні-липні, вересні та листопаді 2018 року, за що отримував заробітну плату. Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, а також розпорядок дня установи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт, до реалізації програми ставиться із зацікавленістю, приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, до промислової зони не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх вимоги, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_5 , підстав вважати, що останній став на шлях виправлення, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених судимостей за злочини проти власності та злочини проти громадського порядку та моральності, а саме був засуджений:

1)26 вересня 2001 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки,

2)07 червня 2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 18 грудня 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 28 днів,

3)15 грудня 2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

4)10 листопада 2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого 30 липня 2011 року за відбуттям строку покарання,
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинив зазначений злочин в стані алкогольного сп`яніння. Будучи засудженим за вчинення зазначеного злочину до 3 років позбавлення волі на звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, систематично не виконував покладені на нього зазначеним вироком суду такі обов`язки, у зв`язку з чим на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2015 року був направлений для відбування реального покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , складеної начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , за весь час відбування покарання засуджений має лише 3 заохочення, при цьому після застосування до засудженого заохочення від 10 січня 2018 року через незначний проміжок часу 26 березня 2018 року на засудженого накладено стягнення у вигляді догани за вживання нецензурних та жаргонних слів, неввічливого ставлення до персоналу установи. Засуджений мав чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку на день розгляду подання. Разом з тим, всі стягнення були накладені з підстав неввічливого ставлення до персоналу установи, вживання нецензурних та жаргонних слів, неввічливого ставлення до інших засуджених, у зв`язку з чим у суду виникають сумніви з приводу викладених в характеристиці на засудженого обставин щодо дотримання засудженими ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та рівних взаємовідносин із іншими засудженими.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року із засудженого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 стягнуті грошові кошти у розмірі 2520 гривень, однак засуджений, будучи періодично працевлаштованим та отримуючи заробітну плату, жодних заходів щодо відшкодування зазначеної шкоди потерпілому не здійснив. Також матеріали справи не містять достовірних даних щодо сплати засудженим витрат на залучення експертів у розмірі 1321,20 гривень, які також були стягнуті із засудженого вищевказаним вироком суду. Долучена до матеріалів справи квитанція ПриватБанку від 01 лютого 2019 року на суму 1350 гривень, не містить даних щодо призначення платежу, зокрема щодо сплати зазначеної суми саме в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів. Крім того, як вбачається зі змісту зазначеної квитанції, ОСОБА_5 здійснено платіж у сумі 1350 гривень 01 лютого 2019 року у відділенні ПриватБанку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, 51, в той час коли ОСОБА_5 у зазначений період часу згідно матеріалів особової справи знаходився за місцем відбування покарання - у Державній установі «Темнівська виправна колонія», а тому за будь-яких обставин не міг здійснити такого платежу у зазначеному відділенні банку. Зазначене свідчить про те, що вказаний платіж був здійснений не засудженим ОСОБА_5 , а іншими особами за нього.

Також суд враховує ту обставину, що згідно Витягу з протоколу №34 від 22 серпня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, які не стала на шлях виправлення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що раніше до засудженого було застосовано умовно-дострокове звільнення, в період якого він вчинив новий злочин.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає характеристику на засудженого ОСОБА_5 складену 20 лютого 2019 року начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_7 та погоджену заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 не об`єктивною, а формальною, яка не відповідає дійсним обставинам.

Матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого трьох заохочень у вигляді подяки, з яких лише два було застосовано після відмови засудженому комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, які не стала на шлях виправлення, а також відбуття засудженим 2/3 строку покарання без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Також суд не приймає до уваги надане ОСОБА_10 , який є родичем засудженого ОСОБА_5 , звернення з Громадської організації «Харківська міська спілка ветеранів Афганістану», оскільки воно жодним чином не характеризує особу засудженого, а лише підтверджує той факт, що батько останнього- ОСОБА_11 проходив службу в прикордонних військах та брав участь у бойових діях на території Афганістану. Крім того, надання таких документів, як і сплата витрат на залучення експертів за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року, було ініційовано не засудженим, а його родичами, що свідчить про бажання останніх прискорити звільнення засудженого та жодним чином не підтверджує, що засуджений став на шлях виправлення і бажає сумлінною поведінкою довести таке виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого ОСОБА_5 , який неодноразово судимий, вчинив злочин, за який відбуває покарання, у стані алкогольного сп`яніння, не виконав обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, покладені на нього зазначеним вироком суду, у зв`язку з чим було скасовано звільнення від відбування покарання і засудженого направлено для відбуття реального покарання за вироком, враховуючи обставини вчинення зазначеного злочину та суспільну небезпечність, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року та вважає подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1