Дата документу 08.11.2018 Справа № 313/1421/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 313/1421/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/98/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року, якою

задоволено клопотання слідчого СВ Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області та накладено арешт, зокрема, на насіння соняшника загальною вагою 2980 кг. Зібраного із земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0044, площею 30,0074 га. та яке знаходиться на зберіганні на території ТДВ «Веселівський елеватор», розташованого по вул. Чарівна, 1 в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.

Згідно з ухвалою, слідчий у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту в межах кримінального провадження №0000171 на комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF 38», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із жаткою жовтого кольору «John Deere» та насіння соняшника вагою 2980 кг. зібраного із земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0044, площею 30,0074 га.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначив, що на теперішній час не перевірені доводи щодо дійсного власника посіву соняшнику, а перевірити їх можливо лише під час проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що ухвала прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме у зв`язку з неправильним застосуванням передбачених законом підстав для арешту майна та неповідомленням власника майна про розгляд справи.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувану ухвалу він отримав 02.10.2018 року, під час розгляду справи участі не брав.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив скасувати ухвалу слідчого судді в повному обсязі; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню та само як і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Положенням ст.117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Оскаржуване рішення слідчого судді було винесено 25 вересня 2018 року, за відсутності ОСОБА_7 . Відомості про те, коли саме апелянт отримав копію ухвали слідчого судді і чи отримував взагалі відсутні. Твердження про те що ОСОБА_7 дізнався про існування ухвали лише 02.10.2018 не спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів вважає що у цьому випадку, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті колегія суддів зазначає наступне.

За ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального-процесуального закону, за вимогами ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього КПК, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органам досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

Виходячи із положень ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.
Норми, викладені у ч.3 ст.132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст.171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність відомостей, які вказують що майно відповідає критеріям ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб; враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
Колегія суддів доходить до висновку, у даному провадженні слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону.
Як вбачається із клопотання слідчого, необхідність накладення арешту обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України, вилучених в ході огляду місця події 23 вересня 2018 року, тобто з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
При цьому кримінальне провадження здійснюється за заявою ОСОБА_7 , який відповідно до змісту клопотання слідчого був допитаний в якості потерпілого, та пояснив, що він є власником посивів соняшника на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:0044, площею 30,0074 га, та послався на відповідні документи, що підтверджують його право власності.
В ході огляду місця події проїзної частини автодороги смт. Веселе с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, було вилучено насіння соняшника, яке передано на зберігання в елеватор саме потерпілим ОСОБА_7 , що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.9).
Під час розгляду клопотання слідчий суддя не встановив чи є злочин, передбачений ст. 356 КК України, який відповідно до ст.12 КК відноситься до злочинів невеликої тяжкості, кримінальним правопорушенням такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ч.3 ст.132 КПК), чи відповідає у даному випадку інтересам кримінального провадження накладення арешту на майно, яке є власністю потерпілого, в тому числі чи є об`єктивна необхідність та виправданість такого втручання у права і свободи власника майна.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до матеріалів справи слідчий суддя не здійснив виклик осіб, які вважають себе власниками майна ( ОСОБА_7 , представника ТОВ «Агрофірма «Зелений Гай» в особі заступника директора ОСОБА_8 ), не зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять дані про зазначених осіб, та розглянув клопотання за їх відсутності, що позбавило суд можливості пересвідчитися у тому, хто є власником майна, чи розумне та співрозмірне обмеження права власності завданням кримінального провадження та врахувати наслідки арешту майна для його власника.
У зв`язку із наведеним судова колегія приходить до висновку, що рішення слідчого судді не є законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000171, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4