Справа № 464/7509/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/406/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 01.03.2018р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхівці, Самбірського району, Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0003677 від 04.11.2017р.,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.03.2018р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_7 04.11.2017р. о 00.05 год., перебуваючи біля магазину „Алкоголь-Тютюн, що по вул. Сихівська, 7 у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із сумочки потерпілої ОСОБА_10 її гаманець вартістю 600 гривень, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 406 грн., банківська зарплатна картка „Укрсиббанку на ім`я ОСОБА_10 , яка матеріальної вартості для потерпілої не становить, після чого даний гаманець помістив під куртку в яку був одягнутий, однак з причин, що не залежали від його волі, виконавши усі дії, які вважав необхідними, не довів свій умисел до кінця, оскільки на місці вчинення злочину був затриманий ОСОБА_10 , яка виявила відсутність свого гаманця. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 006 грн.
Не погоджуючись із даним вироком апеляційні скарги подали прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_7 покарання у виді 1 року позбавлення волі, належним чином не мотувава таке своє рішення, а також не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема системний характер неправомірних дій обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення маючи непогашені та не зняті судимості за вчинення злочинів середньої тяжкості, що свідчить про те, що обвинувачений не здатний стати на шлях виправлення.
Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ,не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити та застосувати щодо нього положення ст. 75 КК України із призначенням покарання з випробуванням у межах, визначених КК України. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений покликається на незаконність оскаржуваного вироку, оскільки суд першої інстанції помилково не врахував його щире каяття. Окрім цього, суд першої інстанції не врахував таку пом`якшуючу покарання обставину, як відсутність заподіяної шкоди. При цьому, саме потерпіла будь-яких претензій до нього не має.

Зазначає, що судом належним чином не було враховано дані про його особу, а саме те, що він працює, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні батьків пенсійного віку, а також двоє малолітніх дітей.

За таких обставин, вважає, що оскаржуваний вирок за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив таку задоволити, а також навів доводи щодо необґрунтованості апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили таку задоволити, а також зазначили про безпідставність поданої апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,за наведених у вироку суду обставинах, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у повній мірі дотримався даних вимог закону.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді 1 року позбавлення волі,є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання необґрунтованою.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції не враховано того, що він працює колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даних про те, що ОСОБА_7 працює та займається суспільно корисною працею у матеріалах кримінального провадження не має, а доводи апелянта про те, що він працює неофіційно нічим не підтверджені. Ураховуючи відсутність у обвинуваченого офіційного джерела доходів, його доводи про наявність на його утриманні батьків пенсійного віку та малолітніх дітей є необґрунтовані.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, а тому визнає такі необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 01.03.2018р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3