Справа № 159/265/19
Провадження № 1-кс/159/540/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
представників заявника ОСОБА_5
ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Старосілля» на бездіяльність Ковельської місцевої прокуратури та слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
12 січня 2019 року слідчий Ковельського відділу ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді від 11 січня 2019 року, під час обшуку, вилучив із складських приміщень ТзОВ «МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ», розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Мстишин, вул. Жовтнева, буд. № 13К, гусеничний трактор зеленого кольору марки «CLASS CHALLENGER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , та сівалку червоного кольору марки «VADERCTADT RAPID 400C», 2009 року випуску.

Підставою для надання дозволу на обшук та вилучення вказаної сільськогосподарської техніки була внесена в ЄРДР 11.01.2019 року заява ОСОБА_7 про продаж вказаних трактора та сівалки директором та співзасновником ТзОВ «КАВАСАКІ ЛД» ОСОБА_8 без проведення зборів учасників товариства та без погодження з ОСОБА_7 як співзасновником вказаного товариства.

Заявник пояснив, що ТзОВ «КАВАСАКІ ЛД» діє на підставі модельного статуту, згідно п.6 ст.33 якого, до компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є предметом правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Оскільки, згідно фінансової звітності за 2017 рік баланс ТзОВ «КАВАСАКІ ЛД» становив 5583600 грн. і, відповідно, 25 відсотків від вартості вказаних активів становить 1398400 грн., заявник вважає, що директор ТзОВ «КАВАСАКІ ЛД» ОСОБА_8 правомірно прийняв одноосібне рішення про продаж вказаної сільськогосподарської техніки: сівалка марки «VADERCTADT RAPID 400C» була продана за 1324378 грн., гусеничний трактор марки «CLASS CHALLENGER» за 669485 грн. 56 коп.

ТзОВ «Мрія Старосілля» зверталося до слідчого ОСОБА_4 з неодноразовими вимогами повернути вилучену сільськогосподарську техніку або ж надати копію ухвали суду про її арешт. Однак, слідчий ОСОБА_4 відмовив товариству, пояснивши, що ухвали суду про арешт вилучених трактора та сівалки немає, а техніка утримується на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду про дозвіл на обшук та вилучення від 11 січня 2019 року і не буде повернута до закінчення розслідування кримінального провадження № 0000087.

Вказана бездіяльність прокурора та слідчого зумовила звернення заявника до суду з скаргою про незаконність утримування тимчасово вилученого майна з врахуванням наступного.

Частина 2 ст.168 КПК України дозволяє здійснювати тимчасове вилучення майна під час обшуку.

Однак, відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 5 ст. 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора, подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 цього Кодексу.

Заявник вважає, що слідчий незаконно утримує вилучену сільськогосподарську техніку і зобов`язаний негайно повернути вилучені трактор та сівалку Товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля",

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним.

З огляду на викладене, заявник вважає, що прокурор здійснює неналежний нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у зазначений цим Кодексом строк, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Розходження позицій сторін полягає у тому, що слідчий та прокурор вважають, що для того щоб залишити вилучену вказану вище техніку не у її володільця, а у місці, визначеному слідчим, не було потреби звертатись з клопотанням про її арешт до суду. Закон їх до цього не зобов`язує. Не зобов`язує тому, що суд вже дав дозвіл на вилучення техніки у ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і цього дозволу достатньо для того, щоб зберігати її у місці, визначеному слідчим, як речовий доказ доти, поки в цьому не відпаде потреба.

Сторона заявника цю позицію відкидає, вважає, що клопотання про арешт було необхідним, а раз воно не подане, настоює на негайному поверненні техніки у місце, звідки її вилучили.

В основі позиції прокурора і слідчого фактично лежить норма закону, викладена у ч.7 ст.236 КПК України, яка викладена так:

«7. …Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.»

Слідчий та прокурор тлумачать цю норму так, що вилучені речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не вважаються тимчасово вилученим майном. Логіка наступна: раз речі та документи, які не входять до переліку, вважаються тимчасово вилученим майном, то речі, які до такого переліку входять, не вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак, згадане тлумачення є помилковим, вірним є інше тлумачення. Речі та документи, які входять до переліку, так чи інакше, є тимчасово вилученим майном, уточнення в законі знадобилося для речей та документів, які не входять до переліку, оскільки їх правовий статус вилученого майна не визначений у ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. Тому стало необхідним визначити такий статус безпосередньо у нормі КПК.

Тлумачення слідчого і прокурора веде до ситуації, коли особа, у якої вилучене майно, фактично позбавлена права оскаржити таке вилучення. У розгляді клопотання про дозвіл на обшук ця особа участі не бере, ця ухвала оскарженню не підлягає. А далі, за логікою слідчого і прокурора, оскаржувати нічого: речі та документи визнаються речовими доказами, клопотання про їх арешт, який можливо оскаржити, не подається.

Така ситуація призводить до порушення Європейської конвенції, оскільки особа, у право власності якої втрутилася держава, позбавлена можливості оскаржити таке втручання в суді, для такої можливості відсутній механізм.

Необхідність подання клопотання про арешт щодо майна, яке вилучене під час обшуку і яке слідчий має намір утримувати у себе, якраз і зумовлене потребою надати власнику майну механізм захисту своїх прав.

До того ж, КПК України не передбачає для майна інакшого правового статусу як тимчасово вилучене майно, немає такого статусу як постійно вилучене майно. Якби він був, КПК передбачав би механізм оскарження постійного вилучення, зокрема, право на апеляційне оскарження.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України:

5.«…У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.»

Як було зазначено вище, тимчасово вилученим є як майно, яке входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, так і майно, яке не входить до цього переліку, щодо якого зауважено у ч.7 ст.236 КПК України

Клопотання про арешт такого майна не було подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, а отже, майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Дії слідчого та прокурора щодо неповернення тимчасового вилученого майна можуть бути оскаржені протягом усього часу утримання цього майна, оскільки бездіяльність є триваючою.

Тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ч.5 ст.171, ч.7 ст.236 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Ковельського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 та прокурора Ковельської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 0000087 від 11.01.2019 року, повернути на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ», Волинська область, Луцький район, с. Мстишин, вул. Жовтнева, буд.13К, гусеничний трактор зеленого кольору марки «CLASS CHALLENGER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , та сівалку червоного кольору марки «VADERCTADT RAPID 400C», 2009 року випуску і передати вказану сільськогосподарську техніку по акту прийому-передачі уповноваженому представнику ТзОВ "МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ".

Ухвала не може бути оскаржена.

Слідчий суддя ОСОБА_9