ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3969/17 Номер провадження 11-кп/814/126/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004065 від 24.10.2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с Остап`є, Великобагачанського району, Полтавської області, українки, громадянки України, освіта вища, пенсіонер, інвалід 3 групи, розлучена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.11.2017 року

встановила :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік
На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування основного і додаткового покарання у зв`язку із амністією.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової авто-технічної експертизи - в сумі 790, 96 грн.
Позов прокурора задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в місцевий бюджет м. Кременчука (р/р 00008 в ГУДК України Полтавської області, , код платежу 24060300) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 кримінального правопорушення на суму 8235, 87 (вісім тисяч двісті тридцять п`ять, 87)грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 ( вісім) тисяч гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
Позов ОСОБА_9 в частині майнових вимог до ОСОБА_7 залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 процесуальні витрати : витрати на правову допомогу у сумі 5 000 (п «ять) грн.
Згідно вироку суду, 18 жовтня 2016 року приблизно о 19 год 40 хв, в темний час доби без опадів, при ввімкненому зовнішньому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Лікаря Богаєвського у м. Кременчуці, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Сумської в напрямку вул.Гранітної м Кременчука, керуючи автомобілем «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 водій ОСОБА_7 рухалась з увімкненим ближнім світлом фар.
У цей же час в районі буд. 40/1 по вул. Лікаря Богаєвського у м Кременчуці, попереду автомобіля «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 з права наліво відносно напрямку руху транспортного засобу, поза межами пішохідного переходу, рухалась пішохід ОСОБА_9
Рухаючись у вказаному напряму, в заданій дорожній обстановці, ОСОБА_7 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжила заходів щодо зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим спричинила наїзд на пішохода.
У результаті наїзду пішоход ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеню мезенцефально-бульбарної форми з вогнищем гемморагічної інфекції в правій субкапсулярній області; субарахноїдального крововиливу; ретробулярної гематоми лівого ока; посттравматичного артрозу правого плечового суглобу; саден у ділянці правої клубової кістки та правого колінного суглоба; ділянок рожевого кольору, слідів від загоєння саден: на тильній поверхні правої стопи, на першому пальці лівої кисті, на внутрішній поверхні лівої стопи, у основи першого пальця, на зовнішній поверхні правого передпліччя, в верхній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновків автотехнічної експертизи за №211 від 28.04.2017 року у даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути вказаної ДТП, шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена прохає вирок суду в частині задоволення цивільного позову змінити та відмовити в задоволенні позовної заяви прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали у повному обсязі подану апеляційну скаргу, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудове та судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який вона засуджена, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказів, є правильними та ніким з учасників процесу не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.
У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.1 ст. 286 КК України, що також ніким не оспорюються.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КПК України та судом першої інстанції правильно застосовано до останньої положення п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_7 щодо неправомірного задоволення місцевим судом цивільного позову прокурора.
Відповідно до положень п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.
Зокрема, частиною 3 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.
З матеріалів провадження вбачається, що комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» фінансується з міського бюджету за бюджетною програмою 07 і 2010 «Багатопрофільна стаціонарна медична допомога населенню», тобто вказаний заклад охорони здоров`я є одержувачем бюджетних коштів.
Згідно реєстраційної картки розпорядника бюджетних коштів комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», найменування розпорядника бюджетних коштів вищого рівня Управління охорони здоров я виконавчого комітету Кремечуцької міської ради.
Відповідно до довідки № 01-16/125, потерпіла ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Третьої міської лікарні (станом на день розгляду справи лікарнею інтенсивного лікування «Кременчуцька )з 18.10.2016 по 02.11.2016 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку, легкого ступеню. Субарахноідальний крововилив. Ретробульбарна гематома лівого ока. Забій тазу. Витрати на лікування ОСОБА_9 становлять 8 235, 87 грн та складаються : вартість лабораторних досліджень 202, 05 грн., вартість одного ліжко дня в умовах відділення інтенсивної терапії в реанімації 2631, 92 грн., вартість чотирнадцяти ліжко днів в умовах нейрохірургічного стаціонар становлять 5401, 90 грн.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 37.07.1995 (далі - Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 (далі - Порядок).
Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
У зв`язку з тим, що на лікування потерпілого установою, яка фінансується за рахунок держави були витрачені кошти, які підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, прокурором у кримінальному провадженні, пред`явлений був позов в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.
Чинним кримінально процесуальним законодавством не передбачено надання прокурором будь яких документів для представництва інтересів держави в суді, окрім належного обґрунтування позову в чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, із зазначенням органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
За цих обставин, колегія суддів вважає, що позов прокурора вірно визнано таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.1206 ЦК України оскільки особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого діяння доведена та вартість витрат понесених лікарнею інтенсивного лікування «Кременчуцька », яка є некомерційним медичним підприємством та перебуває на державному забезпеченні.
Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно того, що позов до суду подано не в інтересах держави, а в інтересах органу місцевого самоврядування є неспроможними.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно недопустимості доказу, а саме: довідки головного лікаря № 01-16/125 та твердження стосовно того на підставі яких документів розраховувалася вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілої, яка вказана у позовній заяві прокурора.
Так, законодавець визначає, що згідно ч.1 ст. 128 КПК України, до початку судового розгляду цивільний позов може пред`явити особа, якій кримінальним правопорушеннями або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди.
При цьому право прокурора на цивільний позов у кримінальному проваджені регламентовано частиною третьою вказаної статті Закону, яка не містить такого обмеження для останнього.
Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами провадження, а саме 24.05.2017 року, що не заперечує ї сама обвинувачена, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в матеріалах справи дійсно відсутній, однак прокурором подано позовну заяву до початку судового розгляду, як це передбачено КПК України.
Відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року, передбачено що, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Довідка № 01-16/125 міститься в матеріалах провадження та оформлена належним чином.
З врахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та вважає, вирок суду щодо в частині вирішення цивільного позову прокурора, законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376, статтями 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.11.2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4