Провадження № 11-кп/824/1455/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 191 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , проходить військову службу: АДРЕСА_2 , в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 191 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 1-го (одного) року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 01 серпня 2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, працюючи на посаді кур`єра ФОП « ОСОБА_9 », знаходячись в приміщенні ФОП « ОСОБА_9 » по АДРЕСА_3 , відповідно до додатку № 1 до договору підряду б/н від 01 серпня 2018 року отримав для кур`єрських доставок електровелосипед «Е-КRОSS Сіty», шолом та екіпіювання до нього, що є ввіреним йому майном, після чого цього ж дня заклав вказаний електровелосипед, шолом та екіпіювання до нього до ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Богдан Ю.М. і компанія» по АДРЕСА_4 , тим самим розтратив чуже майно, яке було йому ввірене, яке належить ФОП « ОСОБА_9 », а саме: електровелосипед «Е-КRОSS Сіty», шолом та екіпіювання до нього загальною вартістю 47292 грн. 29 коп., заподіявши ФОП « ОСОБА_9 » матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки, передбачені вимогами ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок залишити без зміни.
Крім того, просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам закону про кримінальну відповідальність не врахував положень ст. 55, ч. 1 ст. 191 КК України про те, що додаткове покарання за санкцією цієї норми закону, в даному випадку, є обов`язковим.
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно без належного мотивування не застосував до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, оскільки вчинене останнім кримінальне правопорушення було безпосередньо пов`язане з виконанням перебуванням саме на такій посаді.
Внаслідок такої помилки, ОСОБА_7 помилково призначено невиправдано м`яке, явно несправедливе покарання без застосування додаткового покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості, і відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий спочатку підтримав подану апеляційну скаргу, а потім поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скаргане підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, що відповідає юридичній кваліфікації за ч. 1 ст. 191 КК України, колегія суддів не перевіряє, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Що стосується доводів заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 з приводу того, що суд незаконно та безпідставно не застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, тобто неправильно застосував вимоги ст. 55, ч. 1 ст. 191 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання або як додаткове.
Як вбачається із санкції ч. 1 ст. 191 КК України позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є додатковим покаранням, питання про доцільність призначення якого вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи та даних про особу винного.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки суд першої інстанції, обираючи останньому вид і розмір покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, котрий раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по попередньому місцю реєстрації, проходить військову службу, його вік, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суму нанесених матеріальних збитків, усвідомлення ним вчиненого та зроблення відповідних висновків, щире каяття у вчиненому, визнав як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Правильно встановивши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначення йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке колегія суддіввважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів з його боку. Суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України, при цьому достатньо мотивувавши свій висновок в цій частині.

До того ж з апеляційної скарги прокурора вбачається, що призначений обвинуваченому ОСОБА_7 як вид, так і розмір основного покарання не оспорюється.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про не застосування в даному випадку до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і не суперечить положенням ст. 55 КПК України, отже доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.191 ч. 1 КК України без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

1.__________________ 2. __________________ 3. __________________