Справа № 487/49/19
Провадження № 1-кп/487/400/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва з Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих правопорушень, судимості за які не знято та не погашено в установленому законом порядку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштований, малолітніх дітей на утримані не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання прокурора, вважала можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням засобу електронного контролю посилаючись на те, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні дочку дружини від попереднього шлюбу, дитина є інвалідом, позитивно характеризується за місцем проживання та настоятелем храму, де ОСОБА_12 працював підсобним робітником. При цьому, виходячи із практики Європейського суду тяжкість вчиненого злочину не є підставою для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_10 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 06.01.2019 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимості за які не знято та не погашено в установленому законом порядку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема відносно ОСОБА_6 19.12.2018 року до суду направлено обвинувальний акт щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу.

Таким чином, суд приходить до переконання, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Доводи захисника обвинуваченого суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 04.03.2019 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3