справа № 631/588/18
провадження № 1-кп/631/14/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2018 року під № 0000193, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, маючого середньо спеціальну освіту, не працюючого, офіційного місця реєстрації не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 25.01.2005 року за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України до восьми років шести місяців позбавлення волі, в силу ст. 81 Кримінального кодексу України звільнений 31.01.2009 року за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2009 року умовно достроково, на невідбутий строк два роки вісім місяців вісім днів,
вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04.12.2012 року за ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України до п`яти років позбавлення волі, в силу ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки,
у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2018 року, близько 06 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прямував по вул. Воскресінська у смт Нова Водолага Харківської області.
Проходячи повз територію домоволодіння АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна із території вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , де останній зберігає належне йому майно.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_4 підійшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та переконався у відсутності власника та сторонніх осіб.
Впевнившись у тому, що його подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_4 через отвір в паркані, проник на територію вищезазначеного домоволодіння, де на подвір`ї, біля вхідної хвіртки, виявив чавунні батареї, що слугували доріжкою, які останній вирішив викрасти.
Вийнявши із земляного покрову п`ятисекційну чавунну батарею, дві шестисекційні чавунні батареї, чотирьохсекційну чавунну батарею, двохсекційну чавунну батарею, ОСОБА_4 залишив територію дачного домоволодіння ОСОБА_5 .
Близько 08 години 00 хвилин, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 повернувся до дачного домоволодіння ОСОБА_5 , де діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, з подвір`я скоїв крадіжку п`ятисекційної чавунної батареї, вартістю 245 грн. 00 коп., двох шестисекційних чавунних батарей вартістю 520 грн. 00 коп., чотирьохсекційної чавунної батареї, вартістю 195 грн. 00 коп., двохсекційної чавунної батареї вартістю 85 грн. 00 коп. (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11732-11736 від 24.05.2018 року), чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1045 гривень 00 коп.
Викрадене майно ОСОБА_4 незаконно обернув на свою користь та розпорядився ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вище зазначену суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та вважав за можливе провести розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засідання також висловила думку про можливість розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Через канцелярію суду потерпілий надав заяву відповідно до якої зазначив, що не заперечує проти розгляду справи судом в порядку, передбаченому положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, дана позиція його є добровільною. Крім того, ОСОБА_5 відзначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, при визначені міри покарання покладається на розсуд суду. Також, у вказаній заяві потерпілий наголосив, що територія його домоволодіння була повністю огороджена по периметру парканом, вільного доступу до домоволодіння не було, лише після здійснення крадіжки було виявлено отвір у шиферному паркані.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, висновком судової товарознавчої експертизи, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши, що в середині квітня 2018 року, точної дати він не пам`ятає, він зайшов в туалет, розташований на території школи №3 в смт Нова Водолага. Напроти туалету знаходилось домоволодіння, що належить потерпілому ОСОБА_5 , в якому ніхто не проживає. На території вказаного домоволодіння він побачив батареї, які лежали в землі та слугували доріжкою. Дане домоволодіння було огороджене парканом. Через отвір у паркані, що був прикритий шифером, він проник на територію домоволодіння, забрав батареї та виніс їх через хвіртку. Під час скоєння злочину його ніхто не бачив. В подальшому викраденим він розпорядився на власний розсуд, здавши батареї до пункту прийому металолому. На отримані кошти купив спиртні напої, продукти харчування та цигарки. На питання судді, чи знав він раніше потерпілого ОСОБА_5 та чи перебував у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину, обвинувачений відповів, що раніше потерпілого не знав, під час здійснення ним крадіжки, він не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а придбав та вживав алкогольні напої вже після того, як здав викрадені батареї як металобрухт та отримав гроші, на якій й придбав спиртне.

З висновку судової товарознавчої експертизи № 11732 11736, проведеної 24.05.2018 року Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що станом на момент вчинення злочину, тобто 18.04.2018 року, загальна ринкова вартість 209 кг. брухту чавуну складає 1045,00 гривень.

Оцінюючи висновок експерта з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає його вірним, мотивованим достатньо переконливо та таким, що не суперечить іншим доказам у справі.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеністі стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в вину злочину, оскільки він дійсно 18 квітня 2018 року своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Дії його відповідають складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працевлаштований, розлучений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується посередньої. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше судимий: вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 25.01.2005 року за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України до восьми років шести місяців позбавлення волі, в силу ст. 81 Кримінального кодексу України звільнений 31.01.2009 року за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2009 року умовно достроково, на невідбутий строк два роки вісім місяців вісім днів, та вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04.12.2012 року за ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України до п`яти років позбавлення волі, в силу ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки, покарання у встановленому законом порядку відбуте, однак судимість не погашена та не знята.

З досудової доповіді, складеної провідним інспектором Нововодолазького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_6 щодо ОСОБА_4 , вбачається, що орган пробації вважає, що є дуже висока ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: брати участь у соціально виховних заходах організованих органом пробації. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття.

Під час судового розгляду справи обставини, що відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, не знайшли підтвердження.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами ст. 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, обставини, що пом`якшують покарання, не встановлення обставин, що обтяжують покарання, а також приписами ст. 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Враховуючи зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст. 69 та ст. 75 Кримінального кодексу України, судом не вбачається, оскільки обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та, маючи не зняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку, вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотання з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному п. 5 ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, а саме залишити власнику.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Частина 1 ст. 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 Кримінального процесуального кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки в рамках даного кримінального провадження було проведене експертне дослідження саме такою установою, з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 11732 11736 від 24.05.2018 року в розмірі 715,00 гривень.
На підставі викладеного, враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Конституції України,керуючись ст.ст. 50, 63, 65 - 67, 88 90 та ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, а також ст. 91, ст. 100, п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 1, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу не обирати.
Початок строку відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі - п`яти секційну чавунну батарею, дві шестисекційні чавунні батареї, чотирьох секційну чавунну батарею, двохсекційну чавунну батарею, на яких маються сліди ржі, фрагменти застарілої фарби білого кольору, нашарування суміші піску та ґрунту, що передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому за належністю як власнику.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок за виконання судової товарознавчої експертизи № 11732 11736, проведеної 24 травня 2018 року Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса, стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1