Кропивницький апеляційний суд
Провадження №11-кп/4809/86/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000069 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лугове Сакського району АР Крим, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим у ТОВ «Знам`янське ХПП», раніше не судимого,
засуджений за п.4 ч.2 ст.115 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років та за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 13 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12092 грн 56 коп., моральної шкоди 100 000 грн., витрати понесені нею на отримання правової допомоги в сумі 4000 грн., а всього стягнути 112 096 грн. 56 коп.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 скоїв вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, а також хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за таких обставин.
08.01.14 приблизно о 14.45 год. ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 , тобто умисне протиправне заподіяння його смерті, вчинене з особливою жорстокістю, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , у якій проживав ОСОБА_11 , та почав гучно стукати у двері указаної квартири.
Після того, як ОСОБА_11 відчинив двері, ОСОБА_7 зайшов до квартири та, реалізуючи свій умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_11 з особливою жорстокістю, діючи умисно та цілеспрямовано, знаходячись у кімнаті вказаної квартири, руками, ногами та невстановленими досудовим розслідуванням предметами наніс не менше 30 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом, тулубу та кінцівок ОСОБА_11 .
При цьому ОСОБА_7 спричиняв ОСОБА_11 тілесні ушкодження упродовж тривалого часу, усвідомлюючи, що потерпілий не чинить йому опір та не в змозі цього робити, а також те, що своїми діями завдає потерпілому особливих фізичних страждань унаслідок відчуття сильної фізичної болі.
Після нанесення указаних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 було доставлено до палати інтенсивної терапії Знам`янської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11.15 год. настала його смерть.
Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді тупої, поєднаної травми голови, грудної клітки, живота, кінцівок, численні забійно-рвані рани голови, садна, крововиливи в ділянці голови, тулуба, кінцівок, масивні крововиливи в м`яких тканинах голови, підоболонкові крововиливи головного мозку, численні переломи ребер, забої розриви ткані легенів з крововиливом в плевральну порожнину, розрив печінки з крововиливом в черевну порожнину, відкритий уламковий перелом кісток правої гомілки, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 5 від 12.02.14, відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виявленими тілесними ушкодженнями та стала наслідком тупої поєднаної травми голови, живота, грудної клітки, правої кінцівки з масивними під оболонковими крововиливами головного мозку, численними переломами ребер, розривами та забоями легенів з внутрішньо плевральною кровотечею, розривом печінки з внутрішньочеревною кровотечею, відкритого уламкового перелому кісток правої гомілки, численних рвано-забійних ран голови з зовнішньою кровотечею; безпосередня причина смерті - травматичний та геморагічний шок.

Крім цього, 08.01.14 приблизно о 14.45 год. у ОСОБА_7 , який потрапив до квартири АДРЕСА_2 та почав наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження за вищевказаних обставин, раптово виник умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, безпричинно, з прагненням показати свою зневагу до існуючих правил поведінки в суспільстві, пошкодив меблі та предмети побуту у квартирі ОСОБА_11 , розбив вікно у вказаній квартирі та почав викидати вищевказані меблі та предмети побуту через вікно на вулицю.
При цьому ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, гучно виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_12 та інших громадян, на зауваження та вимоги припинити свої дії не реагував, тим самим порушуючи звичайні умови відпочинку сусідів та пересічних громадян.
Вказані неправомірні дії ОСОБА_7 продовжувалися упродовж не менше двох годин та були припинені лише працівниками Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області, які були викликані жителями будинку АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі захисник захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду відносно його підзахисного за п. 4 ч. 2 ст.115 КК України та ухвалити новий.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що внесенні зміни до обвинувального акту, яким перекваліфіковані дії його підзахисного з ч. 2 ст. 121 КК України на п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України здійсненні з грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 338 КПК України, а саме обвинувальний акт був складений без належного обґрунтування прийнятого рішення.
Змінений обвинувальний акт був поданий більше ніж через рік, а саме після допиту свідка ОСОБА_13 , яка не була допитана під час досудового розслідування.
При цьому свідок ОСОБА_13 , яка була допитана через рік в реєстрі матеріалів, як свідок не рахується, що викликає сумніви в достовірності її показань. При цьому показання свідка ОСОБА_13 є суперечними стосовно обставин вчинення його підзахисним кримінального правопорушення.
Крім того районний суд не забезпечив допит свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
При цьому згідно з письмових показань ніхто з них не чув, як його підзахисний стукав у двері, проникав туди насильно, був в квартирі шум внаслідок бійки.
Також районний суд відхилив клопотання захисту, яке в свою чергу не дало можливість з`ясувати психологічний стан його підзахисного на момент вчинення кримінального правопорушення.
Більш того, судмедексперт ОСОБА_18 повідомив, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, останній упродовж незначного часу здійснював активні дії.
Разом з тим, підзахисний визнає цивільний позов частково, а саме на проведення поховання та поминального обіду в розмірі 4066грн., організацію та проведення поховання на суму 2066 грн. 25 коп., та організацію поминального обіду на суму 2000 грн.
Не підлягають відшкодуванню витрати пов`язані зі зверненням на гарячу лінію та закуплені продуктові та промислові товари в «Оптовику» та в магазині «Апетит» в значно пізніший період ніж був поминальний обід та підтверджені лише не завіреними копіями квитанцій.
Також не підлягають відшкодування витрати на проведення робіт згідно копій розписок ОСОБА_19 від 18.01.2014 року та 30.09.2014 року без надання підтверджуючих документів.
Крім того на думку захисту значно завищена моральна шкода, при визначенні якої не враховано, що потерпілого доставлено у лікарню за рахунок коштів обвинуваченого.

В апеляційній скарзі та в доповненні до неї прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296 КК України та призначити покарання: за п.4 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі; за ч.1 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08 січня 2014 року по день набрання вироком законної сили.
В мотивувальній частині вироку виправити час настання смерті потерпілого з «11 год. 15 хв. 09.01.2014 року» на «04 год. 45 хв. 09.01.2014 року» та вказати мотиви суду та положення закону, яким керувався суд приймаючи рішення про зарахування.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районним судом не враховано, що попередній вирок апеляційним судом було скасовано у тому числі через м`якість призначеного покарання. А тому, районний суд помилково прийшов до висновку про неможливість посилити покарання.
Крім того, районний суд в резолютивній частині вироку не зазначив закон при вирішенні питання про зарахування в стоку відбуття покарання день попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника
ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу захисника слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні та правильність кваліфікації у колегії суддів сумнівів не викликає.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений

ОСОБА_7 попри невизнання вини в частині кваліфікації його дій за ч.4 ч.2 ст.115 КК України визнав фактичні обставини справи та пояснив, що в той день він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_20 в кафе «Рідна хата» вживали горілку. Скільки випили не пам`ятає. Потім ОСОБА_11 запросив їх до себе додому. ОСОБА_20 не пішов, а він разом з ОСОБА_11 прийшли додому до останнього та продовжили вживати горілку.
Потім ОСОБА_11 почав словесно ображати його дружину, зав`язався конфлікт, в ході якого потерпілий перший вдарив його в плече. Він у відповідь вдарив ОСОБА_11 в обличчя.
Після цього він нічого не пам`ятає до того моменту, як почув стук в двері. Хто відчинив двері працівникам поліції, не пам`ятає.
Як речі опинилися на вулиці теж не пам`ятає. Пов`язує свою поведінку з кількістю та якістю випитої горілки, адже випив біля 750 грам горілки, що раніше для нього було неприпустимо.
Також показав, що умислу на вбивство ОСОБА_11 у нього не було, оскільки у них були дружні відносини.

Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції пояснила, що вона, її донька та обвинувачений проживали однією сім`єю близько 3 років. Зранку 8 січня 2014 року ОСОБА_7 поїхав на роботу в м. Знам`янку. В обідню пору цього ж дня вона з донькою почали телефонувати обвинуваченому, щоб дізнатися чому він не їде додому, на що він повідомив, що відпочиває у ОСОБА_11 .
Донька поїхала до м. Знам`янка щоб забрати ОСОБА_7 додому, але згодом зателефонувала їй та попросила приїхати. При цьому донька плакала. Вона приїхала до місця проживання ОСОБА_11 і побачила біля будинку натовп людей, також біля будинку стояла машина швидкої допомоги або аварійної служби.
Потім почула крик ОСОБА_7 . В будинок нікого не впускали і світло в ньому не горіло, на простирадлі винесли ОСОБА_11 . Вона з донькою пішли в міліцію, де дали показаня, а потім поїхали до лікарні.
Також пояснила, що раніше вона бачила обвинуваченого в нетверезому стані, але не в такому «божевільному» стані. Раніше конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не було. Коли обвинуваченого вивели, він був у підштаниках, босий і весь мокрий.

Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснила, що вони проживали разом з ОСОБА_7 , і 8 січня 2014 року обвинувачений поїхав на роботу, оскільки йому зателефонували та пообіцяли дати зарплату.
Через деякий час вона поїхала за ним щоб забрати його від ОСОБА_11 . Коли вона приїхала до будинку, навкруги все було тихо і нікого не було.
Піднялась на 4 поверх. Двері відчинив її чоловік обвинувачений по справі.
В коридорі було розкидано багато взуття. Все інше було в порядку. Вона не бачила що було розбите вікно, що лилася вода, може тому що в квартирі було відключено електропостачання.
Відчинивши двері, ОСОБА_7 пішов в кімнату, сів на диван і неначе заплакав, при цьому обхвативши голову руками.
На підлозі лежав ОСОБА_11 , який ще дихав.
На її запитання що сталося, обвинувачений нічого не відповів.
Коли вона запитала де гроші, він відповів, що в куртці. Вона витягла з кишені куртки гроші і вийшла з квартири, при цьому так сталося, що захлопнула двері.
В під`їзді вона побачила працівників поліції, які наказали їй вийти на вулицю. Хто викликав працівників поліції, вона не знає. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила багато людей. Біля будинку стояли машини швидкої допомоги, міліції та пожарно-рятувальна.
Через хвилин 15 винесли ОСОБА_11 . ОСОБА_7 вона побачила вже в лікарні та запитала, що сталося, а він сказав що нічого не пам`ятає та попросив піти до ОСОБА_11 і попросити у нього вибачення.
Також показала, що за життя потерпілий зловживав спиртними напоями та іноді був агресивним.
Обвинувачений навпаки, агресивним ніколи не був, ніколи нікого не ображав. В квартирі крім обвинуваченого та потерпілого вона нікого не бачила.

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції пояснив, що працював лікарем швидкої допомоги, під час його чергування 08.01.2014 року на приймальне відділення надійшов виклик. Коли вони під`їхали до будинку, то відразу їх не впустили.
Біля будинку було багато людей, на землі валялись різні речі, і з вікна летіли якісь речі, чулась гучна лайка.
Через деякий час, коли працівники міліції сказали, що можна заходити, вони зайшли до квартири і перебравшись через завали речей, які були в квартирі, дісталися до потерпілого. На той час він був живий. Разом з працівниками поліції вони спустили потерпілого до автомобіля і терміново направили до лікарні, де відразу ж госпіталізували.
Також показав, що в квартирі, з якої забирали потерпілого, був жахливий безлад та було темно.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що в той день близько 11 години він разом з ОСОБА_7 прийшли до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Там вже знаходився ОСОБА_11 . Разом вони випили приблизно по 200 грамів горілки і він пішов, а потерпілий та обвинувачений залишились.
Також зазначив, що ОСОБА_11 пропонував їм піти до нього додому, але він особисто відмовився. Ні в той день, ні раніше конфліктних ситуацій між потерпілим та обвинуваченим не було.

Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції пояснив, що в той день (точної дати не пам`ятає) він був в складі оперативної групи. Від чергового надійшло повідомлення про виклик. При цьому черговий повідомив адресу, за якою здійснено виклик та причину виклику, а саме що за зазначеною адресою відбувається сварка, або хтось розкидає речі.
Коли він з напарником приїхали за викликом, двері в квартиру були замкнені. З-за дверей чувся якийсь грюкіт. Вони почали стукати у двері, але їм не відчинили.
Хвилин через 10-15 з квартири вибігла схвильована жінка, яка захлопнула за собою двері.
Вони продовжили стукати в двері, але з квартири чоловічій голос відповів їм нецензурною лайкою, чулися гучні звуки.
Потім з вікна даної квартири почали випадати речі, про що вони сповістили чергову частину.
Коли з вікна квартири випала газова колонка, вони сповістили службу «104» і прийняли рішення вибити двері. Коли зайшли в середину квартири, то там було все розкидане, під дверима валялась куча речей, розбиті горщики з квітами.
Склалося враження, що намагалися барикадувати двері. На підлозі була розлита вода. Також показав, що бачив, як перекрили кран подачі газу.
В квартирі були сліди бурого кольору, схожі на кров. В іншій кімнаті була речовина, схожа на монтажну піну. В цей день він складав протокол огляду місця події.

Свідок ОСОБА_25 в суді першої інстанції пояснила, що в той день, на прохання дружини ОСОБА_7 вона зателефонувала останньому та запитала де він, на що обвинувачений відповів, що він вдома у ОСОБА_11 .
Також чула, як ОСОБА_11 сказав, що у них все добре і вони відпочивають.
Експерт ОСОБА_26 в суді першої інстанції пояснив, що 09.01.2014 року був проведений розтин трупа ОСОБА_11 , який помер в лікарні.
Під час обстеження були виявлені численні тілесні ушкодження, переломи, синці, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.
Стосовно чисельності ударів, - то в області голови було нараховані 9 травматичних впливів, кількість травматичних впливів на інших частинах тіла близько 35.
При цьому, більшість ударів потерпілому було нанесено коли він знаходився на підлозі в положенні лежачі на спині.
На шкірі обличчя ОСОБА_11 малися частинки монтажної піни. В роті та носі трупа піни не було.
Також показав, що від травм, які отримав ОСОБА_11 за життя, людина майже відразу втрачає свідомість.
Ймовірно, що потерпілий знаходився в свідомості приблизно 7-10 хвилин. Виходячи с досліджень, можливо припустити, що спочатку потерпілий чинив опір, а потім вже втратив свідомість.
Причина смерті ОСОБА_11 травматичний шок.
Свідок ОСОБА_27 в суді першої інстанції пояснив, що він є лікарем-невропатологом і працює в Знам`янській ЦРЛ. В 2014 році (точної дати не пам`ятає) його запросили для консультації, оскільки у пацієнта ОСОБА_11 , який був доставлений машиною швидкої допомоги, була черепно-мозкова травма.
Стан у пацієнта був дуже важкий і він перебував в комі. Зовні було видно, що ОСОБА_11 сильно побитий, його голова нагадувала футбольний м`яч. Також йому відомо, що потерпілий менше ніж через добу помер. Вважає, що при таких травмах шансів вижити у потерпілого не було.

Свідок ОСОБА_28 в суді першої інстанції пояснила, що 08.01.2014 року ближче до вечора вона вийшла з квартири, щоб йти до магазину і почула, що хтось гупає в двері однієї з квартир.
Піднявшись по сходинах, побачила як ОСОБА_7 стукає в двері. Вона йому зробила зауваження і сказала щоб він вийшов, але обвинувачений почав ще гучніше грюкати в двері. Коли двері вже почали тріщати, хтось відчинив їх зсередини і ОСОБА_7 зайшов в квартиру, а вона пішла в магазин.
Коли поверталася додому, хвилин через 10, то почула дуже сильний гуркіт і несамовитий крик. Зайшла в квартиру, а гуркіт продовжувався і тому вона зателефонувала в поліцію та повідомила про гуркіт і крики.
Потім вона вирішила зателефонувати матері чоловіка, який жив в квартирі, звідки був шум. В зв`язку з тим, що в неї не було номера телефону, вона спустилась вниз до сусідів, але їй не відчинили.
Потім почула як на 4 поверсі відчиняються двері і, злякавшись, вирішила повернутись в свою квартиру. Бачила, що на 4 поверсі відчинені двері.
Поліція приїхала за викликом приблизно через 20 хвилин.
З вікна своєї квартири бачила, як біля будинку почали збиратись люди, а з вікна квартири ОСОБА_11 летіли якісь речі.
Через деякий час вона вийшла з квартири і побачила у вікні ОСОБА_7 , котрий почав кричати і висловлюватись нецензурною лайкою на її адресу. Також показала, що протягом 15-20 хвилин з квартири було чути удари, крик, стогін.
Крім того, свідок ОСОБА_28 в суді першої інстанції пояснила, що 08.01.2014 року після того, як вона бачила, як ОСОБА_7 зі стуком намагався потрапити в квартиру ОСОБА_11 , з вікна своєї квартири бачила як біля будинку почали збиратись люди, а з вікна квартири ОСОБА_11 летіли якісь речі.
Через де якийсь час вона вийшла з квартири і побачила у вікні ОСОБА_7 , котрий почав кричать і висловлюватись нецензурною лайкою на її адресу.

Крім даних показань свідків, вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Рапортом оперативного чергового Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області, відповідно до якого 08.01.2014 о 16.58 год. до чергової частини Знам`янського МВ надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про те, що за адресою: АДРЕСА_4 відбувається бійка.
(т.1 а.с.2)
Протоколом огляду місця події, відповідно до якого об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована біля будинку АДРЕСА_3 , на якій виявлено розбиті банки з консервацією, битий посуд, металеве кухонне приладдя, стіл та інші речі. В квартирі АДРЕСА_5 , виявлено пошкоджені: меблі, газову колонку, пилосос, холодильник, предмети одягу, аудіо колонка, змивний бачок та інші предмети домашнього вжитку в пошкодженому стані.
(т.1 а.с.3-5)
Висновком експерта №5 від 12.02.2014 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_11 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді тупої, поєднаної травми голови, грудної клітки, живота, кінцівок, численні забійно-рвані рани голови, садна, крововиливи в ділянці голови, тулуба, кінцівок, масивні крововиливи в м`яких тканинах голови, підоболонкові крововиливи головного мозку, численні переломи ребер, забої розриви ткані легенів з крововиливом в плевральну порожнину, розрив печінки з крововиливом в черевну порожнину, відкритий уламковий перелом кісток правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя в момент заподіяння, отримані ним за життя та призвели до смерті ОСОБА_11 , безпосередня причина смерті - травматичний та геморагічний шок.
(т.1 а.с. 29-32)
Додатковим висновком експерта №5 відповідно до якого тілесні ушкодження у постраждалого ОСОБА_11 могли утворитися при обставинах, на які вказав підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, але кількість травматичних впливів, на які вказав підозрюваний, не співпадають з кількістю травматичних впливів, виявлених у постраждалого при судово-медичному дослідженні.
(т.1 а.с.36-39)
Висновком експерта №115 в крові ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт в кількості 1,93 г/дм.куб.
(т.1 а.с.60)
Висновком судово-психіатричного експерта №26 відповідно до якого, ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані; міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує.
(т.1 а.с.91-93)
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №16 від 113.01.2015 року відповідно до якого, ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані; міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує.
ОСОБА_7 в момент скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту , пригніченості, емоційного стресу та фрустрації не знаходився. Під час дослідження у ОСОБА_7 не виявлено індивідуально-психологічних властивостей психічних процесів, які б суттєво впливали на осмислення, передбачення та зміст власних дій, та в повній мірі свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки.
Дії потерпілого ОСОБА_11 разом з вживанням алкогольних напоїв могли спровокувати конфліктну ситуацію, але досліджуваний під час аналізуємої ситуації виявляв можливість аналізувати ситуацію та передбачати їх наслідки, на що вказують дії досліджуваного та перебіг самого конфлікту під час інкримінованого правопорушення.

(т.1 а.с.91-93)

Протоколом огляду предмету від 09.01.2014 року, яким встановлено, що слідчим СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області в приміщенні кабінету № 312 в присутності понятих проведено огляд: змивів речовини бурого кольору, зразки крові, нігтів та піднігтьового вмісту.
( т.1 а.с.95)
Рапортом оперативного чергового Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області), відповідно до якого 09.01.2014 о 06.45 год. до чергової частини Знам`янського МВ надійшло повідомлення медичної сестри реанімаційного відділення Знам`янської ЦРЛ про те, що в реанімаційному відділенні Знам`янської ЦРЛ помер ОСОБА_11
(т.1 а.с.111)
Довідкою Знам`янської ЦРЛ з якої вбачаєтсья 08.01.2014 о 17.30 год. на приймальне відділення ЦРЛ машиною швидкої допомоги доставлений ОСОБА_29 з діагнозом ВЧМТ забій головного мозку, множинні рани обличчя.
(т.1 а.с.112)
Лікарським свідоцтвом про смерть №2880 відповідно до якої - причиною смерті ОСОБА_11 є тупа поєднана травма голови, грудної клітки, гематома нижньої кінцівки.
(т.1 а.с.118)
Протоколом проведення слідчого експерименту з якого вбачається,що в ході якого підозрюваний ОСОБА_7 в присутності свого захисника показав і розповів як та при яких обставинах він вчинив кримінальне правопорушення.
(т.1 а.с.145-146)
Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що при винесенні вироку судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду, суд неправильно оцінив докази по справі, висновки суду, викладені у вироку не відповідають обставинам справи, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки і не застосував закон про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення є необґрунтованими та безпідставними.

Так, як встановлено колегією суддів судом першої інстанції розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно та неупереджено, порушення принципу змагальності сторін та свободи в поданні доказів та доведенні їх перед судом, та порушення прав на захист обвинуваченого, судом не допущено, дане підтверджується журналом судового засідання та аудіо записом судових засідань. Крім того, на переконання колегії суддів суд правильно оцінив зібрані докази по справі, висновки суду, викладені у вироку повністю відповідають дійсним фактичним встановленим у судовому засіданні обставинам справи, суд застосував закон про кримінальну відповідальність який підлягав застосуванню.

Зокрема, що стосується доводів захисту про зміну обвинувачення в частині перекваліфікації дій обвинуваченого з ч .2 ст. 121 КК України на п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України необхідно зазначити наступне.
Вимогами ст. 338 КПК України передбачено право прокурора щодо зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
При цьому за загальним правилом судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Таким чином враховуючи те, що вимогами КПК України передбачено зміна обвинувачення в суді та лише суд розглядає матеріали в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку про те, що зміна обвинувачення вс уді з ч.2 ст. 121 КК України на п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України здійснена з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 338, 341 КПК України, а тому ця процедура жодним чином не може вплинути на правильність прийнятого судом рішення, доводи захисника в цій частині є необгрунтованими.

Також не можуть бути враховано доводи захисту стосовно того, що в дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч .2 ст. 121 КК України з наступних підстав.

Так, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року в пункті 22 зазначає, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як вбачається з висновку експерта №5 від 12.02.2014 року при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_11 було виявлено тілесні, які відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя в момент заподіяння, отримані ним за життя та призвели до смерті ОСОБА_11 , безпосередня причина смерті - травматичний та геморагічний шок.

При цьому свідок ОСОБА_27 , в чуді першої інстанції пояснив, що він є лікарем-невропатологом і працює в Знам`янській ЦРЛ. В 2014 році сильно побитий, його голова нагадувала футбольний м`яч.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.115 КК України умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливих мук і страждань. При цьому закон пов`язує таку кваліфікуючу ознаку не тільки зі способом убивства, а й з іншими обставинами, які підтверджують, що винний діяв з умислом, спрямованим на вчинення злочину з особливою жорстокістю.

Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо) страждань.

Умисне вбивство визнається вчиненим з особливого жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливі страждання шляхом глумління, тортур, мордування, мучення, у т.ч. з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю тощо. До особливо жорстокого способу умисного вбивства належить також заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, які завідомо для винного завдавали потерпілому особливих страждань.

Позбавлення життя з особливою жорстокістю завжди відбувається із заподіянням потерпілому надзвичайно тяжких страждань і мучень. Про це може свідчити, зокрема, тривалість процесу вчинення діяння та застосування таких засобів і знарядь, які об`єктивно не можуть призвести до негайної смерті жертви (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, у тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яке завдає нестерпного болю тощо)ю

В даному випадку ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин, в ході виниклого конфлікту, протягом тривалого часу наносив чисельні удари ОСОБА_12 по голові та усьому тілу, завдавши потерпілому множинні переломи кісток кінцівок, ребер, травми голови, розриви внутрішніх органів.
Характер нанесення ударів свідчить про значну силу та тривалість дій ОСОБА_7 , значна кількість ударів наносилась, коли потерпілий лежав на підлозі та вже не міг чинити будь-якого опору але обвинувачений навіть тоді не припиняв свої насильницькі дії. Тобто, враховуючи, кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим в життєво важливі органи потерпілого, неприязні стосунки, які виникли між обвинуваченим та потерпілим, причини припинення злочинних дій, колегія не приймає до уваги доводи обвинуваченого, що він не мав умислу вбивати ОСОБА_12 , а лише завдав йому тяжкі тілесні ушкодження, вважаючи таку позицію обвинуваченого способом уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Вчинюючи злочин з особливою жорстокістю, ОСОБА_7 повністюусвідомлював, що він вчиняє діяння які є надмірними для досягнення злочинного наслідку. Він умисно обрав саме такий спосіб вчинення злочину, який завдав потерпілому ОСОБА_12 особливі страждання, що охоплювалося його злочинним наміром. Так, бажаючи завдати потерпілому ОСОБА_12 особливі страждання, ОСОБА_7 обрав спосіб вчинення злочину, який охоплював діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого.

Вищевказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 бажав їх настання, а тому вважає доведеним, що ОСОБА_7 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого і реалізував свій намір, умисно заподіявши йому смерть.
Тому колегія суддів погоджується з висновками суду, що позбавляючи потерпілого ОСОБА_12 життя, обвинувачений усвідомлювали, що завдає йому особливих фізичних, психічних чи моральних страждань (роз`яснення, викладені в п. 8 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 ).

Колегія суддів вважає, що матеріалами кримінального провадження об`єктивно підтверджено обставинпи, що вказують на наявність наміру у ОСОБА_7 завдати потерпілому ОСОБА_12 особливих мук і страждань.

При цьому суд першої інстанції правильно враховано всі обставини, спосіб та знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_12 , який помер у лікарні лише тому, що обвинувачений вважав потерпілог мертвим, а дії обвинуваченого припинив викликаний наряд міліції.

Таким чином враховуючи те, що потерпілому ОСОБА_11 було нанесено численні тілесні ушкодження, тривалість їх нанесення та враховуючи причину настання смерті, а саме від травматичного та геморагічного шоку, колегія суддів приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому у колегії суддів не викликають сумніви у доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 по епізоду скоєння хуліганства, оскільки останній пошкодив меблі та предмети побуту у квартирі ОСОБА_11 , розбив вікно у вказаній квартирі та почав викидати вищевказані меблі та предмети побуту через вікно на вулицю, грубо та гучно виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_12 та інших громадян, на зауваження та вимоги припинити свої дії не реагував. При цьому ОСОБА_7 не міг не усвідомлювати, що своїми такими діями порушує загальноприйняті правила поведінки у суспільстві та звичайні умови життя та відпочинку інших громадян.

Разом з тим, не можуть бути враховані, як на підставу звільнення від кримінальної відповідальності посилання на показання свідка ОСОБА_13 , оскільки сам обвинувачений в своїх поясненнях не заперечував проти факту того, що наносив удар ОСОБА_11 . При цьому, родичі ОСОБА_7 які телефонували до нього в той день повідомили про те, що останній перебував разом з потерпілим.

Також не можу бути враховано доводи захисту стосовно того, що ОСОБА_7 не міг чітко контролювати свої дії, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта №26 ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані; міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує.

Безпідставним є доводи захисту стосовно того, що районний суд не допитав усіх свідків, оскільки факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не заперечується обвинуваченим ОСОБА_7 .

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_7 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких, а інше невеликої тяжкості,обставини вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
Враховано наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що при призначенні ОСОБА_7 призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченим внаслідок м`якості, з посиланням на ухвалу апеляційного суду яким скасовувався вирок районного суду в тому числі внаслідок м`якості колегією суддів не може бути враховано, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначення покарання у кожному випадку має індивідуальний характер враховуючи усі обставини справи. При цьому скасування вироку районного суду та зазначення в ухвалі про можливість призначення біль суворого порання надає районному суду можливість при новому розгляді призначити більш тяжке покарання. При цьому це жодним чином не зобов`язує суд першої інстанції призначити більш тяжке покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, доводи апеляції прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними як безпідставні, оскільки відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції прокурор наполягає на призначенні покарання більш суворого, що не відповідає ні матеріалам справи ні викладеним вимогам закону, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Безпідставними є доводи прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання, оскільки під час розгляду справи у даному судовому засіданні змінилося ставлення обвинуваченого до скоєного, оскільки він визнав фактичні обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, висловив щирий жаль з приводу заподіяних наслідків смерті людини. Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання хоч і не зазначив, проте врахував неправомірну поведінку потерпілого, який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння спровокував конфліктну ситуацію ображаючи дружину обвинуваченого, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №16 від 113.01.2015 року.
А тому на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
В той же час слід задовіовльнити частково апеляційну скаргу прокурора, оскільки районний суд зараховуючи ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання, не вказав в резолютивній частині редакцію Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яким на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08 січня 2014 року по день набрання вироком законної сили.
А тому, враховуючи те, що редакція ст. 72 КК України змінювалась кільки разів, при цьому застосовано закон, який діяв до моменту внесення змін, колегія суддів погоджується з думкою прокурора про необхідність зазначення редакції Закону.

Також знайшли доводи прокурора стосовно не правильного зазначення дати смерті ОСОБА_11 , оскільки, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи смерть останнього настала о 04 год. 45 хв. 09.01.2014 року.

Що стосується доводів захисту з приводу необґрунтованого нарахування розміру матеріальної та моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди повністю підтверджується документально.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За умовами п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна № 3 від 31.03.1989 року - при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

За наведених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 був порушений звичайний уклад життя потерпілої у зв`язку із заподіянням смерті її єдиному сину, що призвело до трагічних змін в її житті,колегія судів вважає, що заявлена в цивільному позові сума відшкодування моральної шкоди є такою, що відповідає реальному обсягу страждань та незручностей.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296 КК України в частині зарахування строку відбування покарання та зазначення часу смерті потерпілого - змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08 січня 2014 року по день набрання вироком законної сили.
В мотивувальній частині вироку зазначити час настання смерті потерпілого ОСОБА_11 «04 год. 45 хв. 09.01.2014 року».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_30 - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4