Дата документу 20.02.2019 Справа № 554/860/19
Провадження № 1-кс/554/2925/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 16.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 16.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000050 від 16.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.02.2019 року о 16.10 год. за адресою: Полтавський район, с. Лозівка, вул. Гордієнка, 61, під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України під час особистого обшуку затриманого у внутрішній кишені куртки ОСОБА_4 виявлено та вилучено поліетиленовий пакунок з речовиною рослинного походження в подрібненому сухому стані, грошові кошти купурами номіналом по 100 гривень в кількості 5 шт. (серії ВА 4451779, КБ 2501691, ЗА 4059296, КФ 9678947, КР 2015769), грошові кошти номіналом по 50 гривень в кількості 4 шт. ( серії СУ 8038913, ТА 0998411, СІ 2362346, УН 3737025), мобільний телефон марки «ERGO», IMEL: 1. НОМЕР_1 , 2. НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Нокіа», IMEL: 1. НОМЕР_3 , 2. НОМЕР_4 , банківську картку ПАТ «Приватбанк» універсальна, номер якої НОМЕР_5 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 . Виявлені та вилучені речі, грошові кошти та речовина рослинного походження опечатані та направлені до Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. О. Пчілки, 19 Е.

19.02.2019 року виявлені та вилучені у ОСОБА_4 речі визнані речовими доказами.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надала до суду заяву в якій підтримала клопотання про арешт майна, просила справу розглядати без її участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 16.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.02.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого від 19.02.2019 року майно, а саме: поліетиленовий пакунок з речовиною рослинного походження в подрібненому сухому стані, грошові кошти купюрами номіналом по 100 гривень в кількості 5 шт. (серії ВА 4451779, КБ 2501691, ЗА 4059296, КФ 9678947, КР 2015769), грошові кошти номіналом по 50 гривень в кількості 4 шт. ( серії СУ 8038913, ТА 0998411, СІ 2362346, УН 3737025), мобільний телефон марки «ERGO», IMEL: 1. НОМЕР_1 , 2. НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Нокіа», IMEL: 1. НОМЕР_3 , 2. НОМЕР_4 , банківську картку ПАТ «Приватбанк» універсальну, номер якої НОМЕР_5 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у № 0000059 від 16.01.2019 року.

Вилучене, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.02.2019 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000059 від 16.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на вилучені під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 поліетиленовий пакунок з речовиною рослинного походження в подрібненому сухому стані, грошові кошти купюрами номіналом по 100 гривень в кількості 5 шт. (серії ВА 4451779, КБ 2501691, ЗА 4059296, КФ 9678947, КР 2015769), грошові кошти номіналом по 50 гривень в кількості 4 шт. ( серії СУ 8038913, ТА 0998411, СІ 2362346, УН 3737025), мобільний телефон марки «ERGO», IMEL: 1. НОМЕР_1 , 2. НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Нокіа», IMEL: 1. НОМЕР_3 , 2. НОМЕР_4 , банківську картку ПАТ «Приватбанк» універсальну, номер якої НОМЕР_5 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1