Провадження №1-кп/639/353/18
Справа №639/2341/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 07.04.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000712 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2018 о 21 год. 00 хв. перебував у квартирі АДРЕСА_2 , в якій мешкає його знайома, ОСОБА_4 , де він здійснював ремонтні роботи. Саме в той час ОСОБА_6 помітив на полиці шафи, належні ОСОБА_4 прикраси із золота, а саме: золоту каблучку (проба 585), вагою 1,25 грами, золотий ланцюжок (проба 585), вагою 0,97 грам, золотий хрестик (проба 585), вагою 0,54 грами, та грошові кошти в сумі 60 доларів США, що на день вчинення злочину було еквівалентною 1627 грн., і в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна та грошима. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , будучи впевненим, що його дії залишаються непоміченими, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу заволодів золотою каблучкою (проба 585), вагою 1,25 грами, золотим ланцюжком (проба 585), вагою 0,97 грам, золотим хрестиком (проба 585), вагою 0,54 грами, та грошовими коштами в сумі 60 доларів США, банкнотами номіналом 50 та 10 доларів США, що на день вчинення злочину згідно офіційного курсу НБУ було еквівалентно 1627 грн. Після цього ОСОБА_6 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ними в подальшому на власний розсуд. В результаті скоєного ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 4249 грн., з яких грошова сума склала 1627 грн., а вартість виробів із золота становить 2622 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №10609 від 04.05.2018.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 336, 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він, вчинив крадіжку відносно потерпілої ОСОБА_4 при цьому детально вказав про механізм та спосіб вчинення злочину. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також перелік викраденого майна та його вартість не оспорює.

Потерпіла в судовому засіданні також підтвердила, що у неї з домоволодіння було викрадено вироби із золота та грошові кошти, шкоду обвинувачений потерпілій ОСОБА_4 не відшкодував, тому вона просила обрати максимальне покарання передбачено санкцією ч.1 ст.185 КК України, яке пов*язане з позбавленням волі, фактичні обставини справи вона також не оспорює.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі, з`ясувавши правильність розуміння сторонами цих обставин.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_6 його відношення до скоєного злочину, той факт, що його було оголошено у розшук, у зв*язку з переховуванням від суду, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання у вигляді арешту, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Обрати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятору після набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту фактичного його затримання та приведення вироку до виконання.

Виконання покарання у виді арешту здійснювати в порядку Глави 12 КВК України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведену судову експертизу на загальну суму 858 грн.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1