Справа № 185/3649/17
Провадження № 1-кп/761/555/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 березня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 січня 2018 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжено на два місяці, до 11 березня 2019 року, включно.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою,оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає 11 березня 2019 року та до його спливу судове провадження не буде завершено.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою,посилаючись на вагомість обвинувачення, яке висунуто останньому та переконливість доказів сторони обвинувачення,які були досліджені у судовому засіданні,наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 ,захисник ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заперечували щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,посилаючись на порушення встановленої ст.331 КПК України процедури продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ,оскільки,на їх думку, під час судового розгляду з відповідним клопотанням про продовження строку тримання під вартою повинен звертатися до суду прокурор, суд не має повноважень для ініціювання цього питання. Зазначають, що тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою є грубим порушенням вимог національного законодавства,не відповідає міжнародним стандартам кримінального судочинства та практиці ЄСПЛ. Вважають,що стороною обвинувачення,якою на даній стадії судового розгляду надані усі наявні докази ,які досліджені судом,не доведено обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів та є необґрунтованим. Будь-які ризики,передбачені ст.177 КПК України,на даний час відсутні. Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 ,який має постійне місце проживання ,гарантоване місце проживання у м.Києві,міцні соціальні зв`язки,родину,на утриманні неповнолітню дитину, просять змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на такий,що не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд, керуючись принципом правової визначеності, приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 331 КПК України на суд покладений обов`язок,незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого двомісячного строку тримання обвинуваченого під вартою повторно розглянути питання доцільності дії цього запобіжного заходу.
За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК України у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.
З наведеного витікає, що вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ймовірності позапроцесуальних дій зазначеного.
Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Так, на даний час продовжує існувати ймовірність такого ризику як ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться ОСОБА_8 у провину носять суспільно небезпечний характер. ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України,громадської безпеки: за ч.1 ст. 111 КК України державна зрада,тобто діяння,умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові,територіальній цілісності та недоторканості,обороноздатності,державній безпеці :перехід на бік ворога в період збройного конфлікту ;за ч.1 ст.258-3 КК України участь в терористичній організації,які відповідно до класифікації злочинів,визначеної ст.12 КК України,є особливо тяжкими злочинами,за вчинення яких у разі визнання його судом винуватим передбачено лише реальне позбавлення волі строком до 15 років,без можливості застосування випробувального терміну.
При цьому, враховується зокрема й професійна приналежність та колишній рід діяльності та досвід роботи обвинуваченого, наявність у нього відповідних знань та навичок, як колишнього начальника розвідувального відділу ЗСУ,
Крім того, продовжує залишатися достатньо підстав вважати, що обвинувачений,який має певні зв`язки на тимчасово окупованій території України ,опинившись на волі,може переховуватись на тимчасово окупованій території України, у м.Донецьку.
Обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризик переховування.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даній стадії судового розгляду , не встановлено та сторонами не доведено.
Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 ,який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, родину, на утриманні неповнолітню дитину,постійне місце проживання,гарантоване місце проживання у м.Києві - не гарантують запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та з огляду на норми ч. 5 ст.176 КПК України вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявному ризику.
При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою,зокрема запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не спростовують вищенаведених висновків суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленому ризику можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 03 травня 2019 року.

Керуючись ч.3 ст.331 ,369 КПК України,суд

УХВАЛИВ :

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умань Черкаської області, на два місяця, тобто до 03 травня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3