печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5704/19-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, -

В С Т А Н О В И В :

06.02.2019 заступник прокурора Київської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа № 704188, порушена 16.12.2008 стосовно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 159 КК Російської Федерації.

04.04.2009 ОСОБА_4 притягнуто як обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 159 КК Російської Федерації.

28.12.2010 вказану особу слідчим СУ при УВС Красносільського району Санкт-Петербурга оголошено в розшук.

29.06.2017 рішенням оперативних підрозділів Російської Федерації ОСОБА_4 оголошений в міжнародний розшук.

Постановою Красносільського районного суду Санкт-Петербурга від 10.07.2017 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Рішенням цього ж суду від 18.07.2017 визначено рахувати строк тримання ОСОБА_4 під вартою з часу його екстрадиції на територію Російської Федерації.

26.10.2017 о 10 год. 50 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2017 до ОСОБА_4 , в порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу.

Генеральною прокуратурою України 29.11.2017 отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Київської області.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2017, 30.01.2018, 26.03.2018, 22.05.2018 та від 18.07.2018 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до 16.09.2018.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2018 змінено міру запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на домашній арешт у визначений час доби до 25.10.2018.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018, 16.11.2018 та від 12.12.2018 ОСОБА_4 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби до 09.02.2019.

Разом з тим, ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2018 та встановлено новий строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби до 25.01.2019.

Інкриміновані ОСОБА_4 правопорушення за законодавством України кваліфікуються за ч. 3 ст. 190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до ГУДМС України в Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за наслідками розгляду якої 23.04.2018 наказом № 156/1 останньому відмовлено в оформленні документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення ОСОБА_4 оскаржив до ДМС України. Рішенням ДМС України від 27.06.2018 № 70-18 скарга на рішення територіального органу ДМС про відмову в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відхилена.

Вищевказане рішення оскаржене в судовому порядку.

Отже рішення по суті запиту російської сторони Генеральною прокуратурою України не прийняте, екстрадиційна перевірка триває.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, обрати запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до 25.03.2019.

Захисник та особа, щодо якої вирішується питання про екстрадицію - заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 , а також на, те що останній протягом п`яти місяців перебував під домашнім арештом.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, дійшов приходить до наступних висновків.

Установлено, що правовідносини між Україною і Російською Федерацією врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993.

Згідно ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах - у відносинах один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до вимог ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах - Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання.

Згідно вимог статей 584, 585 КПК України, застосований до особи, щодо якої проводиться екстрадиційна перевірка і вирішується питання про фактичну передачу, запобіжний захід повинен гарантувати запобігання втечі і забезпечити в майбутньому його видачу.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 22.01.2019 № 14/1/2-23789-17 (а.с. 80) строк екстрадиційної перевірки продовжено до 25.03.2019.

Оскільки питання про видачу (екстрадицію) і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації ОСОБА_4 Генеральною прокуратурою України на час розгляду даного клопотання не вирішено, а сукупний строк тримання особи під домашнім арештом строк не може перевищувати шести місяців, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого судді, прокурора;

- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання уповноваженому органу, на зберігання паспорт або інші документи, які дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

Уповноваженим органом вважати прокуратуру Київської області, як особу, на яку покладено обов`язок проведення екстрадиційної перевірки.

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати щодо громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього наступних процесуальних обов`язків:

- прибувати до слідчого судді, прокурора;

- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання уповноваженому органу на зберігання паспорт або інші документи, які дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну .

Визначити строк дії обов`язків до 25.03.2019 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора,який здійснює екстрадиційну перевірку.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1