ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/36/19 Справа № 199/5622/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000823 від 10 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за таких обставин.
Так, 31 березня 2018 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 знаходились за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та в приміщенні кухні вживали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті таких, що раптово виникли, неприязних відносин, ОСОБА_5 розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_10 , під час якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_5 , в той же день, 31 березня 2018 року, близько 16 години 05 хвилин, перебуваючи за адресою:, вул. Делегатська, 54, у м. Дніпрі, взяв лопату, яка стояла в кутку приміщення кухні, де він перебував у той момент, і, діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_10 , яка в цей час сиділа на дивані. Далі, ОСОБА_5 , стоячи обличчям до ОСОБА_10 , дещо праворуч, тримаючи обома руками лопату, наніс держаком лопати один удар в ліву область обличчя потерпілої, спричинивши їй тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, у вигляді: проникаючого поранення склери лівого ока з рваною раною склери від 9-ти до 2-х годин умовного циферблату годинника, з проривом рогівки, з розвитком в посттравматичному періоді ендофтальміту (гнійного запалення внутрішніх оболонок очного яблука), з приводу чого було проведено оперативне втручання - евісцерація лівого ока (видалення). Після цього ОСОБА_5 припинив наносити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 та залишив її на дивані в кімнаті кухні.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавленні волі строком на 5 років 6 місяців. В іншій частині вирок залишити без змін.
Прокурор вважає, що вирок у цьому провадженні підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання, не врахував суспільну небезпеку вчиненого, не надав належної оцінки всім відомостям про особу ОСОБА_5 , який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо та перебуває на обліку як особа, що вчиняє насильство в сім`ї. На думку прокурора, судом не повною мірою враховано й характер та ступінь тяжкості злочину, яке призвело до непоправних наслідків для потерпілої, а саме - втрати лівого ока. Також, судом не взято до уваги, при призначенні покарання, відсутність будь-яких об`єктивних даних, що свідчили би про усвідомлення ОСОБА_5 тяжкості скоєного та бажання усунути його наслідки. Прокурор також вказує, що судом не наведено належні і достатні мотиви та підстави вважати каяття обвинуваченого щиросердечним як пом`якшуючу обставину. На перконання прокурора, саме визнання вини обвинуваченим не дає підстав робити висновки щодо його розкаяння. За таких обставин, з позиції прокурора, призначене ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст. 121 КК України, не можна вважати достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від його відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки і поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник вказує на те, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та за своїм видом та розміром є несправедливим.
На переконання захисника, суд залишив поза увагою ті обставини, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, завірив суд, що більше вчиняти злочини не буде та стане на шлях виправлення. Окрім того, суд належним чином не оцінив те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має статус учасника бойових дій.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення скарги захисника, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення скарги прокурора, обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій прокурором та захисником не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає таке.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини його вчинення та наслідки у вигляді втрати потерпілою лівого ока, а також особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, має статус учасника бойових дій, перебуває на профілактичному обліку як особа, яка допускає насильство в сім`ї, на обліках у лікарі нарколога та психіатра не перебуває.
В якості обставин, що пом`якшують покарання суд визнав щиросердне каяття, активне сприяння встановленню фактичних обставин злочину, та не встановив обставин, що його обтяжують.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується.
Ті обставини, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має статус учасника бойових дій та позитивні характеристики за місцем проживання, не дають підстави для призначення більш м`якого покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин щодо жінки, який спричинив непоправні наслідки, перебуває на профілактичному обліку як особа, яка допускає насильство в сім`ї, його виправлення можливе лише в умовах позбавлення волі протягом визначеного судом строку, а тому покарання, призначене обвинуваченому, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
З огляду на викладене, доводи участників провадження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, як в частині м`якості, так й в частині суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість, належну вмотивованість і справедливість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4