Провадження № 11-сс/4820/86/18
Категорія: запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
її представника ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 задоволено частково.
Застосовано відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, строком по 11 січня 2019 року включно, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_11 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.
ОСОБА_11 звільнено з під варти з зали суду негайно.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2018 року біля 05 години 40 хвилин ОСОБА_11 , керуючи автомобілем "RENAULT LAGUNA" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою "Меджибіж - Ярославка" зі сторони смт. Меджибіж Летичівського району в напрямку с. Ярославка Летичівського району, на відстані 56 м від дорожнього знаку «Меджибіж» проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та її зміни, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України (в подальшому Правил), проявив злочинну недбалість та самовпевненість, відволікся від контролю за дорогою і від керування транспортним засобом, при проїзді плавного повороту автодороги ліворуч не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням автомобіля, порушив вимоги п.10.1 Правил, змінив напрямок свого руху праворуч, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де допустив занос автомобіля та, втративши контроль над його керуванням, з`їхав на поле, де в подальшому допустив перекидання автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля "RENAULT LAGUNA" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події, а пасажир ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді чисельних забоїв та саден, з якими госпіталізований в хірургічне відділення Летичівської ЦРЛ.
Після чого водій ОСОБА_11 з місця пригоди зник та через деякий час був затриманий працівниками поліції.

17 листопада 2018 року об 11 год. 10 хв. в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_11 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що хоча ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, що свідчить про наявність ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Однак він визнав свою провину, у вчиненому розкаюється, має намір відшкодовувати заподіяну шкоду, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та має міцні соціальні зв`язки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не врахував того, що ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, перебуваючи на волі підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення ним злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Акцентує увагу, що ОСОБА_11 з метою уникнення відповідальності зник з місця події та переховувався від органів досудового розслідування, при цьому не надав допомогу пасажирам, які перебували в авто під час ДТП, не викликав працівників правоохоронних органів та швидку медичну допомогу. Внаслідок ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження, які були лише небезпечні для життя в момент заподіяння і не відносилися до таких, що несумісні із життям, тому у разі своєчасного надання медичної допомоги вона могла вижити, що характеризує підозрюваного з негативної сторони.
Звертає увагу на відсутність щирого каяття у підозрюваного, а також на те, що останній не співпрацює зі слідством, так як на момент затримання та оголошення підозри відмовився надати показання згідно ст.63 Конституції України, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу визнав свою вину, однак показань не надав, мотивуючи тим, що він не пам`ятає усіх обставин ДТП.
На переконання прокурора, ОСОБА_11 , перебуваючи під домашнім арештом, матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих щодо зміни їх показань в сторону його захисту, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом нез`явлення для проведення слідчих дій у зв`язку із постійним місцем проживанням за межами Хмельницької області, що у свою чергу ускладнює контроль за станом виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

На аналогічні доводи та вимоги у своїй апеляційній скарзі посилається представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , при цьому зазначає про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, роботи.
Звертає увагу, що подія набула значного резонансу у суспільстві, внаслідок злочину загинула 20-річна дівчина, котра була єдиною донькою у матері. Будь-якої допомоги підозрюваний не надав, вибачення не попросив, шкоди не відшкодував.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційних скарг, пояснення прокурора та представника потерпілої на підтримку поданих апеляційних скарг, думку підозрюваного та його захисників про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність доводів сторони обвинувачення та представника потерпілої, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, які задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відмовляючи в обранні ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, слідчий суддя правильно врахував, що обставин переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та намагання ним будь-яким іншим чином перешкодити кримінальному провадженню не встановлено, а наявність підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, де санкція статті передбачає максимальну межу покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, не дає підстави вважати про бажання підозрюваного змінити місце проживання з метою уникнення відповідальності.

Органи досудового розслідування в клопотанні та прокурор і представник потерпілої у поданих апеляційних скаргах не навели виняткових і достатньо переконливих підстав, які б дали можливість вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 буде намагатися ухилитися від досудового розслідування та суду. Крім того, з часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та раніше ОСОБА_11 в розшук не оголошувався, даних про те, що він переховувався від слідства не має, в матеріалах кримінального провадження відсутні і будь-які офіційні дані про те, що підозрюваний незаконно впливає на свідків та потерпілих.

Доводи авторів апеляційних скарг про можливість ОСОБА_11 перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі шляхом створення штучних перепон для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення, зводяться виключно до припущень та домислів.

Твердження прокурора та представника потерпілої про те, що внаслідок ДТП загинула 20-річна дівчина, справа набрала резонансу у суспільстві, а тому є виправданим обрання ОСОБА_11 найсуворішого запобіжного заходу, не ґрунтуються на вимогах закону, так як не являються обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст.178 КПК України).

З аналогічних підстав не приймає колегія суддів до уваги і доводи апелянтів про те, що проживання підозрюваного поза межами Хмельницької області ускладнить контроль за станом виконання покладених на ОСОБА_11 обов`язків та унеможливить запобігання існуючим ризикам.

Посилання на перебування ОСОБА_11 в момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, не було предметом розгляду слідчим суддею, так як слідчий у своєму клопотанні про вказану обставину не зазначав, а тому дана обставина не може бути оцінена апеляційним судом, який переглядає рішення слідчого судді, а не виступає як суд першої інстанції.

Безпідставними є доводи апелянтів про наявність в діях підозрюваного ознак злочинів, передбачених ч.3 ст.135, ч.1 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України, так як на момент обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу жодних підозр у вчиненні наведених вище кримінальних правопорушень органами досудового розслідування не висувалось, не містяться такі у кримінальному провадженні і під час апеляційного перегляду. Запобіжний захід підозрюваному обирався виключно у кримінальному провадженні, в межах якого ОСОБА_11 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.3 постанові Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15), взяття під варту визначається найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги характеризуючі дані на особу підозрюваного, який визнав свою провину, у вчиненому розкаюється, має намір відшкодовувати заподіяну шкоду, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не спростовано, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухвали слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Судова колегія погоджується також із тим, що вказаний вид запобіжного заходу із покладеними на підозрюваного процесуальними обов`язками, відображеними в ухвалі слідчого судді, у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 під час досудового розслідування кримінального провадження та запобіжить ризикам, визначеним в ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, представника потерпілої про скасування ухвали слідчого судді в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.407, ст.418, ст.422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року про застосування підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по 11 січня 2019 року включно залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4