Справа № 469/169/19
провадження 1-кп-480/235/19
Вирок
Іменем України

6 березня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта базова загальна середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного постійного місця проживання не має, раніше судимого: 03.06.1987 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст. 141 ч.З, ст. 142 ч.З, ст.44, ст. 144, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 майна;
08.04.1997 р. Березанським районним судом Миколаївської області за ст.206 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;
19.01.2000р. Березанським районним судом Миколаївської області за ст. 141 ч.2, ст.106 ч.1, ст.42 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
31.03.2003 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
11.11.2004 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.185 ч.З, ст.309 ч.1, ст.357 ч.З, ст.70, ст.71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
30.06.2005 р. Березанським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.З, ст.70 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі;
15.11.2006р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення;
19.08.2011 р. Березанським районним судом Миколаївської області за ст. 309 ч.1, ст.395, ст.263 ч.1, ст.263 ч.2, ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі;
27.10.2011 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.309 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі;
13.03.2015 р. Ленінським районним судом Миколаївської області за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
06.09.2016 р.Березанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2, ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, 02.05.2018 у відповідності до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 6 днів.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України.
Встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 07.01.2019 року, приблизно о 08.00 год., приїхав до ОСОБА_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Цього ж дня, о 10.00 год. до будинку ОСОБА_5 прийшов потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в приміщенні кухні залишив куртку.
Помітивши куртку, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння майном ОСОБА_6 , яке знаходилось в кишенях куртки.
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_4 07.01.2019 в період часу з 13:00 год. до 14:00 год., таємно, умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, розуміючи свої дії та бажаючи настання наслідків у вигляді крадіжки, скориставшись відсутністю потерпілого та свідків, зайшов до приміщення кухні та підійшов до куртки, де з кишені, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону марки FLY, вартістю 950 грн., в якому знаходилася сім- картка мобільного оператора ТОВ «Київстар», вартістю 50 грн., з чохлом для мобільного телефону марки Florence Designed in Europe, вартістю 100 грн. та грошей в сумі 2300 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 грн.
Крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 05.01.2016 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано до цього покарання не відбута частина покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.03.2015 та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.09.2015 до набрання вироком чинності - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Знову засуджений: 06.09.2016 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.01.2016 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років без конфіскації майна. У строк покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, на підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано покарання, відбуте ним частково за попереднім вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.01.2016. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.12.2016 відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.09.2015 по 12.04.2016 та з 28.07.2016 по 19.12.2016, у строк відбування призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 19.12.2016, кінець строку - 08.10.2019.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.05.2018 відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд з наступними обмеженнями:
1. Заборонити вихід з будинку (квартири) з 21-00 години до 05-00 години ранку наступного дня.
2. Заборонити перебувати в ресторанах, готелях, гуртожитках, вокзалах, ринках, кафе, барах, де продаються спиртні напої, кіосках з метою покупки спиртних напоїв, крамницях і спецвідділах по продажу вино горілчаних виробів.
3. Заборонити виїзди за межі району (міста) в особистих справах без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд і зобов`язати повідомляти цих осіб про виїзди за межі району (міста) по службовим справам.
4. Зобов`язати явкою на реєстрацію в відділ поліції (за місцем проживання) в призначений день тижня чотири рази на місяць з 9-00 години до 18-00 години протягом строку адміністративного нагляду.
Зобов`язано ОСОБА_4 виконувати наступні правила:
1. прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ним місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції;
2. з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;
3. повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах;
в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.
Засудженому ОСОБА_4 оголошено ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області про встановлення йому адміністративного нагляду з певними обмеженнями , з якою він ознайомився 17.05.2018, 02.09.2018, 26.12.2018 та поставив свій підпис.
22.05.2018 ОСОБА_4 прийнято на облік як адмінпіднаглядну особу Березанським ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області.
02.09.2018 у зв`язку зі зміною місця проживання та на підставі заяви ОСОБА_4 останній став проживати за адресою: АДРЕСА_3 .
26.12.2018 у зв`язку зі зміною місця проживання та на підставі заяви ОСОБА_4 останній став проживати за адресою: АДРЕСА_4 .
В подальшому ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду, усвідомлюючи свої дії та керуючись ними, 07.01.2019 року о 14:00 год. покинув обране ним місце проживання, тобто АДРЕСА_4 , виїхав за межі Березанського району Миколаївської області в особистих справах без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд та не повідомив Березанський ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області про виїзд за межі району, тобто самовільно не в службових цілях, а з метою реалізації викраденого майна поїхав до м. Миколаєва.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильною кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ст.395 КК України за ознаками: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України за ч.2 ст.185 КК Україниє злочином середньої тяжкості, за ст.395 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який засуджений вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, будучи звільненний 02.05.2018 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 6 днів вчинив новий злочин, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі та обтяжуючи обставини та вважає, що ОСОБА_4 слід ізолювати від суспільства обравши йому міру покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185, ст.395 КК України із застосуванням ст.71 КК України.
Призначене покарання, відповідно до вимог ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому беручі до уваги передбачені ст. 177 КПК України мету і підстави застосування запобіжного заходу, а також ризики у поведінці обвинуваченого, які слід попередити, стосовно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.177, ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів та вважати засудженим:
за ч.2 ст. 185 КК України - до 2 років позбавлення волі;
за ст. 395 КК України - до 6 місяців арешту;
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 06.09.2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців без конфіскації майна. До строку відбування покарання на підставі ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08.01.2019 по день набрання вирока законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню застосувати тримання під вартою, строк покарання за даним вироком обчислювати з 06.03.2019 року.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: мобільний телефон Fly модель QI4405 Quad imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , сім картку мобільного оператора ТОВ Київстар з чохлом для мобільного телефону марки Florence Designed in Europe залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.03.2019