Справа № 524/4787/17
Провадження № 1-кп/524/79/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000904, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременчука, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, непрацюючої, розлученої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

31.03.2014 року Крюківським районним судом м.Кременчука за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , з 03.07.2014 року перебувала на обліку в Крюківському РВ КВІ м.Кременчука УДПтСУ в Полтавській області з 03.07.2014 року, як особа, засуджена до покарання у виді громадських робіт, будучи ознайомленою з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджена про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбуття покарання, а також за ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, на реєстрацію до УЖКГ м.Кременчука, для відбування громадських робіт не з`явилась. До відбування покарання на КП «Благоустрій Кременчука» фактично приступила з 11.2015 року, чим допустила грубе порушення порядку та умов відбування покарання. Фактично з 07.07.2014 року ОСОБА_4 із запланованих 100 годин фактично відбула 34 години та допустила невихід на роботу два або більше разів протягом місяця.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КВК України ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та пояснив, що 31.03.2014 року відносно неї винесено вирок Крюківським районним судом м.Кременчука за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. 03.07.2014 року була ознайомлена з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджена про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбуття покарання, а також за ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт. Проте, на час розгляду кримінального провадження відбула повністю покарання у виді громадських робіт.

Показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутністю заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачена ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, дійшов до переконання, що вина ОСОБА_5 доведена повністю.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилялась від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме: від відбування громадських робіт, будучи засудженою до даного виду покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.. 12 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості; також положення ст.. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами, та згідно до положень ст.. 65 КК України відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.
На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 до вчиненого, особи обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, інвалідності не має, за місцем проживання характеризується посередньо, суд дійшов висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Згідно ст.. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Проте, враховуючи що ОСОБА_4 станом на 14.08.2018 року повністю відбула покарання за попереднім вироком суду у вигляді 100 годин громадських робіт, що підтверджується довідкою Крюківського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області № 13/2-5939 від 30.08.2018 року, суд рахує що відсутні підстави для застосування положень ст. 71 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити їй покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя: ОСОБА_1