У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000226 від 12 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України,
в с т а н о в и в:
слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження житлового будинку, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що на даний час невстановлені особи, за участі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та приватної особи ОСОБА_5 здійснили протиправне відчуження шляхом оформлення права власності за ОСОБА_5 наступних об`єктів нерухомості, що правомірно належать ОСОБА_7 : житловий будинок, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; об`єктів нерухомості, що правомірно належать ОСОБА_8 , а так само об`єктів нерухомості, що правомірно належать ОСОБА_9 .

Також встановлено, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі продажу придбала у ОСОБА_9 житловий будинок, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 355.

У подальшому, 04 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснено реєстрацію права власності на належні ОСОБА_7 об`єкти нерухомості за ОСОБА_5 на підставі начебто укладених договорів купівлі-продажу.

Допитана як потерпіла ОСОБА_7 , підтвердила факт придбання нею вказаних об`єктів нерухомості, разом з цим повідомила, що такі об`єкти нерухомості вона нікому не продавала, особа на ім`я ОСОБА_5 їй не відома, ніяких угод з ним не укладала, жодних довіреностей не підписувала, на момент здійснення правочину перебувала у м. Дніпро та внаслідок протиправного відчуження майна їй завдано збитки у загальній сумі сумі 433 081 грн 73 к.

Постановою слідчого від 19 лютого 2019 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні майно, зокрема, житловий будинок, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000226 від 12 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий, за погодженням із прокурором просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, а також у клопотанні доведено, що існують ризики того, що з предметом злочину, можуть вчинятися дії по відчуженню його третім особам, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України потрібно здійснити без повідомлення власника майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте направив заяву у якій просить розглядати клопотання без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно частини другої цієї статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Постановою слідчого від 19 лютого 2019 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, зокрема, майно, житловий будинок, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на житловий будинок, реєстраційний номер 231, загальною площею 124,4 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , із забороною його відчуження.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1