В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2018 Справа №607/4411/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000118 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні 2 малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України такого, що раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 08 березня 2017 року близько 15 год. 15 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який в стані алкогольного сп`яніння перебував у громадському місці, а саме у приміщенні Великобірківської лікарні Тернопільського районного територіального медичного об`єднання, що по вул.Грушевського, 53 в смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, реалізуючи який, він тоді ж і там же, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, які виразилися у пошкодженні майна Великобірківської лікарні ТРТМО, порушив обстановку у кабінеті приймального відділення, розбив подвійне скло, що знаходилося у коридорі лікарні та погрожував вчиненням насильства стосовно працівників лікарні, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою.
Таким чином, в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було тимчасово порушено нормальну діяльність приймального відділення Великобірківської лікарні ТРТМО на 90 хв., пошкоджено майно даного закладу, а також заподіяно матеріальну шкоду особистим інтересам працівників даного закладу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наданих їм Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно він 08 березня 2017 року близько 15 год. 15 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці приміщенні Великобірківської лікарні Тернопільського районного територіального медичного об`єднання, що по вул.Грушевського, 53 в смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, де безпричинно розбив подвійне скло у коридорі лікарні, погрожував вчиненням насильства працівникам лікарні та висловлювався нецензурною лексикою. Крім цього, пояснив, що на даний час сильно шкодує про вчинене, відшкодував Великобірківській лікарні Тернопільського районного територіального медичного об`єднання заподіяну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України, як, хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік, того, що був учасником АТО, має на утриманні двох малолітніх дітей, однак зловживає алкоголем, негативно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне повне відшкодування заподіяного збитку, а до обставин, що обтяжують вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі.

Разом з тим, суд, враховуючи об`єктивні обставини справи та сукупність пом`якшуючих покарання обставин, думку представника потерпілого, який, при призначенні ОСОБА_3 покарання, просив суворо не карати його, вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення, який підлягає до закриття унаслідок повного добровільного відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди та відмови представника потерпілого підтримувати даний позов.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження з розгляду цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення - закрити.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1