Справа №-613/659/18 Провадження №-1-кп/613/140/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження № 0000208 від 24 квітня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ровне Очаковського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи про рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 31 серпня 2011 року та виконавчий лист № 2-388/11 виданий 14 жовтня 2011 року Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття сином ОСОБА_8 , а потім по частині всіх видів доходу до досягнення повноліття донькою ОСОБА_9 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2011 року, будучи неодноразово попередженим Богодухівським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області про можливість його притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення їх повноліття, бездіяв та будучи працездатною особою і не маючи об`єктивних причин не працювати, не вжив заходів щодо працевлаштування, належних висновків для себе не зробив, та злісно ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим, згідно розрахунків Богодухівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області у період з 02 червня 2016 року по 31 серпня 2017 року включно, встановлені рішенням суду кошти (аліменти) взагалі не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 14 812 грн. 20 коп., після чого продовжуючи свій злочинний умисел, коли ОСОБА_5 набув повноліття продовжив не сплачувати аліменти за період з 01 вересня 2017 року по 01 квітня 2018 року включно, на користь доньки ОСОБА_7 , що призвело до виникнення заборгованості в сумі 4 314 грн. 90 коп., яка перевищує суму відповідних платежів за 3 місяці. Загальна сума заборгованості склала 19 127 грн. 10 коп.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під час досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення від 18 травня 2018 року, на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у вчиненому щиро розкаявся. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів, щодо добровільності та істинності їх позицій. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України. При цьому, сторони дають згоду на застосування до ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 164 КК України, у виді ста годин громадських робіт. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України обговорені сторонами та зрозумілі.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що з правами, наданими йому законом у зв`язку з укладенням та затвердженням угоди він обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання він в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Злочин, вчинений ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, розлучений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення. Потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 угоду підтримали, не заперечували проти її затвердження.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання у виді громадських робіт і призначає йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 18 травня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним про примирення, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя