Справа № 731/415/17
Провадження № 1-кс/731/199/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року Слідчий суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка оскаржує дії слідчого, ОСОБА_3 ,

слідчого Варвинського ВП Прилуцького
ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт Варва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань у 2014 році за № 0000224 по факту крадіжки нафтопродуктів, -

В С Т А Н О В И В:
16 листопада 2018 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вищевказана скарга.

В скарзі зазначено, що Варвинським ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 по факту крадіжки нафтопродуктів.

2 листопада 2014 року працівниками СБ Чернігівського нафтопроводу в урочищі «Шутівка» було виявлено автомобіль КРАЗ - 255Б, д.н.з. НОМЕР_1 (бензовоз), в ємності якого знаходилось близько 10 м кубічних сирої нафти.

27 листопада 2014 року автомобіль передано на зберігання та визнано речовим доказом. На час вилучення транспортний засіб належав ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_5 на підставі довіреності. Арешт на автомобіль у встановленому законом порядку накладено не було.

На підставі ст. ст. 171, 237 КПК України просить визнати бездіяльність слідчого в частині неповернення тимчасово вилученого майна протиправною, зобов`язати слідчого повернути власнику ОСОБА_5 тимчасово вилучений автомобіль марки «КРАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та 10 м кубічних сирої нафти.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав.
Слідчий Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 вимоги скаржника не визнала та просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно ще провести ряд слідчих дій, зокрема, експертиз.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження №0000224 від 12 листопада 2014 року, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено, що Варвинським ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000224 від 12 листопада 2014 року по факту виявлення 2 листопада 2014 року працівниками СБ Чернігівського нафтопроводу в урочищі «Шутівка» автомобіля «КРАЗ - 255Б», д.н.з. НОМЕР_1 (бензовоз), в ємності якого знаходилось близько 10 м кубічних сирої нафти обводненістю 3,2%.
27 листопада 2014 року автомобіль передано на відповідальне зберігання та визнано речовим доказом. На час вилучення транспортний засіб належав ОСОБА_7 (а.с. 9).

12 листопада 2014 року слідчий ОСОБА_8 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з клопотанням про арешт автомобіля, яке було повернуто для усунення недоліків. Повторно з клопотанням про накладення арешту слідчі до суду не звертались. Отже, арешт на зазначений автомобіль не накладався.

17 вересня 2018 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області з клопотанням про повернення транспортного засобу (а.с. 7), відповіді на яке не отримав.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, володільця автомобіля «КРАЗ» на місці його виявлення встановлено не було.

Власником транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Черкаським РЕВ від 17.08.2000 року, автомобіль марки «КРАЗ - 255Б», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 , яка змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Згідно з довіреністю ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 володіти, користуватись, а також розпоряджатись транспортним засобом (а.с. 9). Особу, яка користувалась автомобілем останньою, встановлено не було.

Суд не може визнати обґрунтованим повернення автомобіля саме ОСОБА_11 , оскільки володільцями автомобіля на той час могли бути декілька осіб.

Та обставина, що було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26.06.2018 року про продаж зазначеного автомобіля ОСОБА_5 , не може бути підставою для задоволення скарги, оскільки слідчий суддя критично оцінює договір купівлі-продажу транспортного засобу №322 від 26.06.2018 року, копію якого додано до матеріалів скарги, з таких підстав.

В пункті 1.3 договору зазначено, що «Покупець» оглянув та ознайомився з майном, яке є предметом договору, претензій до «Продавця» щодо технічного стану та якісних характеристик до відчужуваного транспортного засобу не має. Проте, цей транспортний засіб на момент укладання договору перебував у Варвинському відділенні поліції, а тому оглянутий «Покупцем» бути не міг, що викликає сумнів у достовірності цього договору. Крім того, оригінал договору на огляд суду подано не було.

Суд також бере до уваги ту обставину, що згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, Законом України «Про дорожній рух» передбачається зняття транспортного засобу з реєстрації при здійсненні продажу та реєстрація транспортного засобу протягом 10 днів після укладення договору. Доказів виконання цих вимог особа, яка оскаржує дії слідчого, не надала. Крім того, адвокат ОСОБА_3 послався на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке засвідчує, що власником транспортного засобу є ОСОБА_6 . Таким чином, майно не було передано ОСОБА_5 , а тому право власності на автомобіль він не набув.

Частина 5 ст. 171 КПК України встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Оскільки особу, у якої було вилучено транспортний засіб, встановлено не було, а власник транспортного засобу з приводу порушення його прав до суду не звертався, слідчий суддя не вбачає законних підстав для повернення автомобіля ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 169, 171, 303-304, 306-307 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 12 листопада 2014 року по факту крадіжки нафтопродуктів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1