ЄУН 174/757/16-к
н/п 1-кп/174/1/2019
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого- ОСОБА_5 ,

захисника- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000042 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, не військовозобов`язаного, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 02.07.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

- 30.11.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.ст.70, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 07.02.2016 року, близько 20.00 год., знаходився поблизу буд. 21-А по вул. Варена м.Вільногірська Дніпропетровської області, де під час спілкування з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_5 , у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном останнього марки «КЕNEKSI Sigma» чорного кольору, шляхом зловживання довірою потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, тобто 07.02.2016 року, приблизно о 20.05 год., ОСОБА_7 , знаходячись там же, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під час розмови з неповнолітнім ОСОБА_5 , шляхом недобросовісного використання довіри останнього та особливих довірливих стосунків, які склались між ними внаслідок особистого знайомства, попрохав ОСОБА_5 дати йому належний останньому мобільний телефон начебто для здійснення телефонного дзвінка знайомому, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілому. В свою чергу ОСОБА_5 , розраховуючи на довірливі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_7 , будучи впевненим в тому, що останній виконає свою обіцянку та поверне йому телефон, передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон марки «КЕNEKSI Sigma» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 вартістю 2354,64 грн., в якому знаходилась SІМ-карта абоненту «Київстар» № НОМЕР_4 , на рахунку якої не було коштів. Після цього ОСОБА_7 , заволодівши шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 вищевказаним мобільним телефоном, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2354,64 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав і показав, що 07.02.2016 р. у вечірній час зустрівся з ОСОБА_8 біля пам`ятника ОСОБА_9 , до них підійшов ОСОБА_10 та запропонував купити телефон «Кінексі сігма» чорного кольору, що це за телефон, у ОСОБА_11 не запитував. Вирішив цей телефон купити, але так як грошей в нього не було, то усі разом пішли до ОСОБА_12 , щоб він позичив гроші. Взяв у останнього в борг 400 грн. та в під`їзді будинку, де проживає ОСОБА_13 (першому від магазину «Оптиміст», що у м.Вільногірськ), між 1 та 2-ми поверхами, в присутності останнього, чи був при цьому ОСОБА_14 , не пам`ятає, віддав ОСОБА_15 гроші та забрав телефон без картки. Перед цим телефонував та перевіряв телефон. Після цього розійшлися, він пішов по своїм справам разом з ОСОБА_16 . Телефон купив для того, щоб перепродати дорожче. Телефон продав в той же вечір раніше знайомому ОСОБА_17 , за скільки не пам`ятає.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показами неповнолітнього потерпілого, свідків, письмовими та речовими доказами по справі.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 показав, що в лютому 2016 року, точну дату не пам`ятає, йшов по вулиці, зустрів раніше знайомих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Під час розмови ОСОБА_20 попросив у нього належний йому мобільний телефон для здійснення дзвінка. На той час між ним та ОСОБА_21 були приятельські стосунки, тому дав йому телефон. ОСОБА_20 комусь зателефонував, після чого телефон повернув. Потім усі разом пішли гуляти, йшли в бік будинку, де знаходиться магазин «Оптиміст», зупинилися неподалік одного з під`їздів, ОСОБА_20 знову попросив телефон подзвонити, телефон дав, після чого він піднявся з ним в квартиру до ОСОБА_22 . Навіщо він до нього пішов з його телефоном, не знає, бо ОСОБА_20 тільки сказав, що йде до нього, однак на скільки йде та коли повернеться, не говорив, а разом з ним не пішов, бо ОСОБА_12 не дуже знає. Він довго чекав ОСОБА_18 біля під`їзду, думав, що він подзвонить і віддасть телефон , так як був з ним в нормальних товариських стосунках, але ОСОБА_20 не виходив. Де живе ОСОБА_13 , він знав, піднявся до його квартири, два рази постукав, але двері ніхто не відчинив. ОСОБА_23 на той час вже не було з ними, бо той пішов раніше. Було холодно, зрозумів, що сенсу чекати немає і пішов додому. Вдома в той день нічого не пояснював, а наступного дня на питання матері де телефон, відповів, що його вкрав ОСОБА_20 та пояснив, за яких обставин. За ініціативою матері звернулися до поліції. Телефон знайшли працівники поліції та повернули йому. На той час перед ОСОБА_21 боргових зобов`язань не мав, купити телефон ОСОБА_24 не пропонував. Телефон марки «Кенесі», це подарунок бабусі на його день народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона придбала його за 3500 грн., купували його разом в магазині. Наступного дня пішов до ОСОБА_12 , але він сказав, що в нього телефону немає, телефон у того, хто його брав. До ОСОБА_18 потім не звертався. На той час довіряв ОСОБА_24 , знав його приблизно 1,5 роки, стосунки були нормальні.

Свідок ОСОБА_25 показала, що ОСОБА_5 - це її онук. На його день народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 подарувала йому телефон. Купували цей телефон разом, пішли в магазин, він вибрав телефон, а вона сплатила його вартість. Потім дізналася, що в онука цей телефон забрав якийсь хлопець. Як пояснив онук, цей хлопець попросив телефон подзвонити і не віддав.

Свідок ОСОБА_26 показав, що на початку лютого 2016 року був на роботі в ніч, приблизно о 23 годині подзвонив ОСОБА_14 , якого знав раніше та запропонував йому купити телефон, він зацікавився, запропонував йому прийти та показати телефон. Домовилися зустрітися на роботі, вийшов на прохідну, де були ОСОБА_20 та ОСОБА_27 . Він взяв телефон, подивився, це був чорний телефон марки Кенесі, гроші віддав ОСОБА_24 в присутності ОСОБА_28 , який стояв поруч на відстані приблизно 1 м. Купив телефон за 800 грн. Телефон був без документів, на всяк випадок спитав про це, ОСОБА_20 сказав, що проблем з телефоном не буде. В подальшому вставив сім-картку та користувався телефоном. Пізніше йому зателефонували працівники поліції та розповіли, що телефон крадений, запропонували повернути, що добровільно і зробив.

Свідок ОСОБА_29 показав, що взимку 2016 р. зустрів у дворі свого знайомого ОСОБА_18 , пішли разом гуляти та біля пам`ятника ОСОБА_9 зустріли раніше знайомого ОСОБА_30 . ОСОБА_20 попросив у ОСОБА_31 телефон подзвонити, той дав, марку та колір не пам`ятає. ОСОБА_20 подзвонив, та повернув телефон. Потім пішли до свого знайомого ОСОБА_12 , там деякий час постояли в під`їзді, розмовляли, після чого він пішов. В той же день ходив з ОСОБА_21 до прохідної скляного заводу. ОСОБА_20 казав, що йому треба у справі побалакати з чоловіком. Коли прийшли, ОСОБА_20 сказав, що побалакає сам, він стояв в стороні, зміст розмови не чув.

Свідок ОСОБА_32 показав, що на даний час утримується в СІЗО, обвинувачується у вчиненні злочину у співучасті з іншою особою, по цій же справі ОСОБА_7 обвинувачується по іншому епізоду Знає ОСОБА_7 на протязі приблизно 5 років, підтримують дружні стосунки. Пояснив, що приблизно два роки тому, пору року не пам`ятає, можливо, взимку 2016 року, йому зателефонував ОСОБА_20 та сказав, що прийде до нього додому. Прийшов через деякий час разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_33 . Поспілкувався з ОСОБА_7 і він пішов.

Згідно висновку експерта № 1037 від 20.05.2016 року /а.с.53-56 т.1/ слідує, що ринкова вартість мобільного телефону марки «КЕNEKSI Sigma» чорного кольору складала 2354 грн. 64 коп.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2016 року /а.с.60-63 т.1/ та протоколу огляду від 26.07.2017 р. /а.с. 124-125 т.2/ слідує, що ОСОБА_5 вказав та показав на місці обставини заволодіння ОСОБА_7 належним йому мобільним телефоном .

Згідно протоколу огляду від 30.03.2016 р. слідує, що ОСОБА_34 добровільно видав мобільний телефон «КЕNEKSI Sigma» чорного кольору та пояснив, що даний телефон придбав у ОСОБА_7 приблизно в середині лютого 2016 р.

Відповідно до висновку первинної комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 115 від 14.06.2016 року /а.с.45-47 т.1/, ОСОБА_5 з урахуванням його психічного розвитку, індивідуально-психологічних особливостей та емоційного стану в досліджуємій ситуації міг вірно сприймати значення, які мають для провадження обставини та може давати про них вірні покази. У ОСОБА_5 підвищеного навіювання та підвищеного нахилу до фантазування немає.

Речовими доказами по справі: мобільним телефоном «КЕNEKSI Sigma», оглянутим в судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані на досудовому слідстві, наведені вище та досліджені в судовому засіданні докази, суд приймає у якості допустимого доказу по справі покази потерпілого ОСОБА_5 , а суперечності в показах потерпілого щодо дій ОСОБА_7 після заволодіння належним потерпілому мобільним телефоном, зокрема того, що потерпілий вказував, що обвинувачений після заволодіння телефоном пішов з місця події в бік ринку, а в кінцевій частині засідання показав, що обвинувачений пішов з телефоном до квартири ОСОБА_12 , не впливають на суть обвинувачення ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, і на думку суду, пов`язані з суб`єктивним сприйняттям неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 обставин подій які відбувалися, тому покази, дані потерпілим ОСОБА_5 з урахуванням уточнень, наданих в кінцевій частині судового розгляду та наведених вище, суд приймає у якості допустимого доказу по справі, оскільки підстави сумніватися у їх правдивості у суду відсутні.

Також, суд критично оцінює і не приймає у якості допустимого доказу по справі покази свідка ОСОБА_29 в частині заперечення факту продажу ОСОБА_7 в його присутності мобільного телефону потерпілого свідку ОСОБА_26 , оскільки обвинувачений та свідок ОСОБА_29 перебувають у дружніх стосунках, і зазначені заперечення спростовуються показами свідка ОСОБА_26 , сумніватися у правдивості яких у суду підстави також відсутні і які суд приймає у якості допустимого доказу по справі.

Крім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_35 в частині позики грошей обвинуваченому ОСОБА_7 для придбання мобільного телефону та продажу цього телефону потерпілим ОСОБА_5 в присутності свідка, оскільки ОСОБА_32 та ОСОБА_7 перебувають у дружніх стосунках, на даний час разом утримуються в СІЗО та проходять у якості обвинувачених по іншій кримінальній справі.

Покази свідка ОСОБА_36 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 10 вересня 2016 року /а.с.64-65 т.1/ з її участю, суд також не приймає у якості належних та допустимих доказів по справі, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_36 не змогла вказати кого саме - обвинуваченого чи іншу особу вона бачила біля будинку по АДРЕСА_2 в лютому 2016 р., а протокол впізнання з її участю не містить даних про те, хто саме зображений на фото, яке впізнала свідок та що саме ця особа робила біля зазначеного будинку у вказану у протоколі дату, тому покази свідка не мають будь-якого доказового значення по справі.

Решту доказів, зібраних на досудовому слідстві, наведених вище та досліджених в судовому засіданні, суд приймає у якості належних та допустимих доказів по справі, оскільки вони отримані в законний спосіб, логічно взаємопов`язані, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють однин одного.

При таких обставинах покази обвинуваченого щодо купівлі мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_5 , суд оцінює критично і розцінює таку позицію ОСОБА_7 як спосіб захисту від обвинувачення.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані по ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, дітей не має.

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації, ОСОБА_7 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик для суспільства, притягається до кримінальної відповідальності в період іспитового строку, його виправлення неможливе без позбавлення волі чи обмеження волі. (а.с.148 т.2)

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює і не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме загальним засадам призначення покарання, встановленим ст. 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.ст.70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, вчинив злочин по даній справі до постановлення вказаного вироку і засуджується до покарання, що належить відбувати реально, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, тому вказаний вирок слід виконувати окремо.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі: мобільний телефон «КЕNEKSI Sigma», який знаходиться на збереженні законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 згідно постанови слідчого ОСОБА_37 від 05.12.2016 року /а.с.86 т.1/- слід залишити останній.

Оскільки при проведенні досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, відповідні клопотання учасниками процесу під час розгляду справи в суді не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обранню не підлягає, а строк відбуття покарання останнім слід обраховувати з дати постановлення вироку.
Керуючись ст.ст. 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.
Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки - виконувати окремо.

Речові докази по справі: мобільний телефон «КЕNEKSI Sigma», який знаходиться на збереженні законного представника потерпілого ОСОБА_4 - залишити останній.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховувати з 08 квітня 2019 року.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1