Провадження № 1-кп/331/183/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002259 від 11.10.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який не має місця реєстрації та місця фактичного проживання, який має судимості:
- 12.02.1997 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. ст. 44, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна із застосуванням ст. 14 КК України (в редакції 1960 року) лікування від наркоманії; звільнений 18.09.1997 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» від 26.06.1997 року;
- 01.07.1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 10.10.2001 року за відбуттям строку покарання;
- 09.09.2003 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений 10.06.2005 року за відбуттям строку покарання;
- 01.06.2006 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 25.09.2007 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 05.08.2011 року за відбуттям строку покарання;
- 01.03.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 296, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 21.07.2014 року умовно-достроково, невідбутий строк: 01 рік 02 місяці 09 днів;
- 11.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. ст. 70, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; звільнений 08.01.2016 року за відбуттям строку покарання;
- 15.09.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту; звільнений 09.12.2016 року за відбуттям строку покарання;
- 09.06.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі; звільнений 27.10.2017 року за відбуттям строку покарання;
- 17.08.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 11 жовтня 2018 року, приблизно о 08 годині 13 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вікна, проник до квартири АДРЕСА_1 , звідки зі столу, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Nokia 301 Dual Sim», вартість якого згідно висновку експерта № 10-1367 від 25.10.2018 року складає 383 гривні 33 копійки; ноутбук «HP Pavilion 15-e 085 sr», вартість якого згідно висновку експерта № 10-1367 від 25.10.2018 року складає 6623 гривні 33 копійки; грошові кошти в сумі 1500 гривень, а всього майна потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 8506 гривень 66 копійок, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після чого, ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав та пояснив суду, що потерпіла ОСОБА_4 приходиться йому рідною сестрою, вказаний злочин він вчинив у зв`язку із перебуванням в скрутному матеріальному становищі та відсутністю стабільного джерела доходу.

Так, 11.10.2018 року, приблизно о 08-00 годині, шляхом пошкодження вікна квартири АДРЕСА_1 , де проживає його сестра ОСОБА_4 , він проник до вищевказаної квартири, звідки викрав мобільний телефон Нокіа, ноутбук НР та грошові кошти в сумі 1500 гривень. Вказаним майном він розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього додав, що йому соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, позовні вимоги потерпілої визнає в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 є її рідним братом. За адресою: АДРЕСА_2 вона проживає разом із донькою. 11.10.2018 року, коли вона знаходилась на роботі, на її мобільний телефон надійшов телефонний дзвінок від сусіда, який повідомив їй про пошкоджене вікно в її квартирі. Прибувши додому, вона зрозуміла, що в її квартирі відбулась крадіжка, був викрадений мобільний телефон, ноутбук та грошові кошти в сумі 1500 гривень. Вона здогадалась, що крадіжку вчинив її брат ОСОБА_5 , оскільки у своїй квартирі вона знайшла його шапку, при тому, що ключів від її квартири у нього не було і безперешкодного доступу до її квартири останній не мав. Після цього вона звернулась із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів. В ході досудового розслідування мобільний телефон та ноутбук їй повернули. На задоволенні позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в сумі 1500 гривень наполягає, покарання обвинуваченому просить призначити у вигляді позбавлення волі.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у жило, вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 має ряд судимостей за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив тяжкий злочин, не відбувши покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2018 року, не одружений, дітей на утриманні не має, тобто не має власної родини, також не має а ні місця реєстрації, ні місця постійного проживання, не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» на диспансерному обліку в інших спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які носять корисливий характер, відношення самого обвинуваченого до скоєного, беручи до уваги, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покаранняв межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи той факт, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 після постановлення вироку Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 17.08.2018 року, судпризначає остаточне покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 1500 гривень підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2018 року і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2018 року, а саме, з 12 жовтня 2018 року (а.п. 53-54).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Речові докази:
- мобільний телефон «Nokia 301 Dual Sim», ноутбук «HP Pavilion 15-e 085 sr», які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 - залишити у потерпілої ОСОБА_4 за належністю (а.п. 67-68);

- змив та контроль до нього з бетону при вході перед каліткою, молоток, речовину бурого кольору на землі під вікном, ніж, кепку чорного кольору з РБК, металеве кріплення, змив та контрольний змив з кухні, змив та контрольний змив з кімнати, в якій знаходилось викрадене майно, змив та контрольний змив з кімнати, в якій знаходилось викрадене майно, а саме, зі столу, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області по кримінальному провадженню №0002259 підлягають знищенню (а.п. 69-70).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1