Ухвала

21 січня 2019р.

м. Київ
справа № 667/459/13-к
провадження № 51 4270 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 жовтня 2015 року,
встановив:
засуджений, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, ухваленим щодо нього, в черговий раз звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга засудженого підлягає поверненню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається із долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, вирок суду щодо ОСОБА_4 набрав законної сили 15 жовтня 2015 року. Засудженим скарга на адресу касаційного суду скерована 03 січня 2019 року, тобто після закінчення визначеного законом строку касаційного оскарження.
Разом із тим, засудженим не зазначено обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення його до суду у визначений законом строк.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що засуджений оскаржує рішення суду апеляційної інстанції більше ніж через 3 роки після його постановлення, що суперечить положенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновкам Європейського суду з прав людини щодо дотримання принципу юридичної визначеності, викладеним, зокрема в рішенні від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України».
Так, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду (res judicata). Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Також Європейський суд з прав людини указав, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 жовтня 2015 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3