ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1028/18 Справа № 197/319/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання.
Суд першої інстанції задовольняючи клопотання засудженого про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України прийшов до висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання характеризується позитивно, має одне заохочення, діючих стягнень не має, має одне клопотання про заохочення.
Зазначив, що обмеження щодо неможливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш мяким не раніше як через рік з дня постановлення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі суперечать приписам ст.ст. 81,82 КК України та можуть застосовуватися стосовно тих осіб, діяння (поведінка) яких передбачені у ч. 2 ст. 78, ч. 5 ст. 79 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

На його думку висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам провадження, а також має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначив, що висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Вказав, що вивченням даних про особу засудженого, які містяться в наданих суду документах, встановлено, що ОСОБА_7 раніше в період з 2006 року до 2016 року неодноразово (4 рази) судимий. При цьому 3 рази, за трьома останніми вироками, звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком та умовно-достроково та вчиняв нові злочини, маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості, та в період невідбутого покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим щодо нього судом при призначенні покарання застосовувалась ст. 71 КК України.
Крім цього, за період відбування покарання за останнім вироком ОСОБА_7 , утримуючись з 18 липня 2016 року в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», за час перебування в установі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 07 вересня 2016 року ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», за час перебування в установі характеризувався посередньо, мав одне стягнення, яке погашено за плином часу, та одне заохочення.
Враховуючи ті позитивні обставини, які були за період відбування ОСОБА_7 останнього покарання, 11 червня 2018 року ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області згідно ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України не відбуту частину покарання ОСОБА_7 замінено на більш м`яке - обмеження волі.
З 12 липня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Широківський виправний центр (№ 75)», стягнень та заохочень не має. 30 жовтня 2018 року на засіданні адміністративної комісії установи з розгляду матеріалів особових справ засуджених по застосуванню до них заохочувальних норм закону, а саме ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні пільги, як не довівшому свого виправлення, у зв`язку з нетривалим терміном перебування в установі.
Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На його думку судом не надано належної оцінки всім обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи, та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Засуджений ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації, ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Апеляційний суд, вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи встановив, що ОСОБА_7 по даній справі засуджений вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців.
З матеріалів особової справи встановлено, що в установах виконання покарань ОСОБА_7 перебуває з 15 липня 2016 року.
За час перебування в установі ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» з 18 липня 2016 року засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 07 вересня 2016 року ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 45), за час перебування в установі характеризувався посередньо, мав одне стягнення, яке погашено за плином часу, та одне заохочення.
Таким чином, враховуючи позитивні обставини, які мались за період відбування ОСОБА_7 останнього покарання, 11 червня 2018 року ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке - обмеження волі.
З 12 липня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Широківський виправний центр (№ 75)», стягнень та заохочень не мав.
30 жовтня 2018 року на засіданні адміністративної комісії установи з розгляду матеріалів особових справ засуджених по застосуванню до них заохочувальних норм закону, а саме ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні пільги, як не довівшому свого виправлення у зв`язку з нетривалим терміном перебування в установі.
На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26квітня 2002 року № 2, проаналізувавши данні щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу, за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурораШироківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 6 днів, скасувати.
Відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4