Справа № 209/3955/18
Провадження № 1-кп/209/202/19
ВИРОК
Іменем України

28 лютого 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000993 відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, працює майстром в "Дніпродзержинському сталеливарному заводі" дочірньому підприємстві ПАТ "Дніпровагонмаш", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 березня 2014 року, видано виконавчий лист № 209/163/14 від 22 квітня 2014 року, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_7 .

Проте, ОСОБА_5 , який є фізично здоровим та має можливість виконувати рішення суду, звільнившись у вересні 2017 року з офіційного місця роботи, ніде не працевлаштувався, до Кам`янського міського центру зайнятості не звертався, аліменти на утримання неповнолітнього сина не виплачував, іншої допомоги не надавав, участі у вихованні дитини не приймав, і таким чином у період з березня 2018 року по 20 листопада 2018 року, тобто протягом дев`яти місяців, злісно ухилявся від сплати аліментів.

ОСОБА_5 викликався до Заводського відділу ДВС міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та був попереджений державним виконавцем про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та за невиконання рішення суду про стягнення аліментів, але заборгованість по аліментам до теперішнього часу не погасив.

Згідно довідки про заборгованість по аліментам, виданої Дніпровським відділом ДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 , починаючи з 01 березня 2018 року по 20 листопада 2018 року не здійснював виплати по аліментам на утримання неповнолітнього сина, злісно ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 20 листопада 2018 року утворилася заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в сумі 11882,98 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та надав показання про те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (зараз Дячковська) з 2003 року по 2014 рік. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 . До липня 2014 року вони разом з дружиною проживали у квартирі його сестри, де він мешкає до теперішнього часу. Рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку на користь ОСОБА_7 . Після ухвалення рішення в нього була заборгованість по аліментам, яку він погасив, працевлаштувавшись в ПрАТ «Миронівський хлібопродукт». В травні 2015 року він продав автомобіль та майже повністю погасив заборгованість по аліментам. Потім аліменти утримувалися з його заробітної плати через бухгалтерію. Після зміни керівництва у вересні 2017 року він був вимушений звільнитися з роботи. Він офіційно не працевлаштовувався, мав тимчасові заробітки, жив за рахунок доходів матері та жінки, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року. З вересня 2017 року аліменти на утримання сина не сплачував. Він розумів, що повинний сплачувати аліменти. Інколи давав сину гроші по 100- 150 грн. Розумів, що може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Він займався підприємницькою діяльністю і не знявся з обліку як приватний підприємець, тому не може стати на облік в Центрі зайнятості. Державний виконавець на початку літа 2018 року попереджав його про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, але він не міг їх платити, бо не працював, інколи заробляв неофіційно. Він не визнаний інвалідом, але в теперішній час документи для встановлення інвалідності направлені до обласної МСЕК. Зараз він працевлаштовується на сталеливарний завод майстром. Після працевлаштування буде погашати заборгованість та платити аліменти.

За клопотанням прокурора, зі згоди обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та потерпіла зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам його скоєння, викладеним у обвинувальному акті, суд вважає доведеним, що він скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Інші докази судом не досліджувалися.

Діяння ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який згідно матеріалів справи та досудової доповіді органу пробації раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є його шире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його розкаяння, суд вважає можливим виправлення його без відбування покарання та вважає можливим, згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1(один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .