ун. № 518/354/17 пр. № 1-кп/759/100/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, гр-н України, українець, не одружений, не працює, учасник бойових дій (АТО), зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 , інші учасники потерпіла ОСОБА_10 , її представники - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В:
05 липня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух у лівій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса», що має дві смуги для руху транспорту одного напрямку з боку м. Одеси в напрямку м. Києва зі швидкістю приблизно 120 км/год. Як пасажири в цьому автомобілі перебували гр-ки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . На ділянці автодороги 375 км + 500 м в Ширяївському районі Одеської області водій ОСОБА_8 за відсутності будь-яких перешкод для його руху, маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), діючи з необережності та легковажно розраховуючи на те, що наявними навичками управління зможе контролювати рух транспортного засобу, проявляючи злочинну самовпевненість, не обрав безпечну швидкість руху автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, який втратив курсову стійкість і в стані заносу став зміщуватись вліво відносно напрямку руху, в результаті чого здійснив наїзд передньою частиною кузову на металеву огорожу, що розташована на розділовому газоні, після чого відбулось перекидання автомобіля.

Вказаними своїми діями ОСОБА_8 під час руху автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила), а саме, для забезпечення безпеки дорожнього руху не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху автомобіля з урахуванням такої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим як учасник дорожнього руху (водій) створив небезпеку, що загрожувала життю та здоров`ю пасажирів.

Внаслідок ДТП пасажиру автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин не визнав і показав, що дійсно 05 липня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух у лівій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса», що має дві смуги для руху транспорту одного напрямку, з боку м. Одеси в напрямку м. Києва зі швидкістю близько 120 км/год. Як пасажири в цьому автомобілі перебували ГУЗІЙ та ІВАНЧЕНКО. Раптово на ділянці автодороги 375 км + 500 м в Ширяївському районі Одеської області на крутому схилу вниз його почала випереджати з правого боку фура з причепом, а тому він інстинктивно повернув кермо дещо лівіше, уникаючи можливого зіткнення, в цей момент він відчув удар від попадання лівого колеса в яму і відразу після цього автомобіль втратив курсову стійкість і в стані заносу став зміщуватись вліво відносно напрямку руху, в результаті чого здійснив наїзд передньою частиною кузову на металеву огорожу, що розташована на розділовому газоні, після чого відбулось перекидання автомобіля і сталася ДТП, в результаті якого пасажирка ОСОБА_15 від отриманих травм, характер та тяжкість яких він не оспорював, померла на місці. Як вважає обвинувачений, він не міг завчасно виявити яму, яка утворилася внаслідок перепаду висот проїзної частини перед містком, відтак вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил не порушував, що ж стосується обраної ним швидкості руху, то вона дійсно перевищувала встановлену на цій ділянці дороги, але незначно і цілком дозволяла безпечно керувати автомобілем. Як також визнав обвинувачений, підплигування автомобіля після попадання в яму не було.

Сторона захисту вважала винуватість обвинуваченого у вчиненні поставлених йому у провину діянь не доведеною через неналежність доказів, через що просила ухвали виправдувальний вирок у справі.

Суд всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Не дивлячись на захисну позицію обвинуваченого, його винуватість у вчиненні вказаного злочину за наведених вище обставин безспірно поза межами розумних сумнівів підтверджується крім власне його показань щодо його причетності як водія до керування 05 липня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв. технічно справним автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 у лівій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса» з боку м. Одеси в напрямку м. Києва зі швидкістю близько 120 км/год. на ділянці автодороги 375 км + 500 м в Ширяївському районі Одеської області, при цьому з пасажирами в салоні, також і всією сукупністю ретельно досліджених у судовому засіданні інших доказів, які узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку виявилися достатніми для ухвалення вироку у справі.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 очевидець ДТП, якій обвинувачений висловив недовіру через матеріальну зацікавленість, показала, що 05 липня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв. перебувала як пасажир в салоні власного технічно справного автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ЯКУБИК. Вони рухалися у лівій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса» в напрямку м. Києва зі швидкістю близько 120 км/год. Як пасажир в цьому автомобілі перебувала також ГУЗІЙ сиділа за водієм. Траса була з перепадами висот, проте був ясний день і дорогу було видно далеко. Вони рухалися в загальному потоці. Коли вони в черговий раз спускалися, дійсно праворуч від них вони випередили фуру, яка качнулася на їх смугу руху. Свідок на це особисто звернула увагу. Як тільки вона повернула голову прямо, їх машину вже занесло вліво на відбійник, який вони протаранили, а потім перекинулися на зустрічну смугу руху. Вони перевернулися 4 чи 5 разів, ГУЗІЙ від отриманих травм загинула. Перед заносом зіткнення їх авто з фурою не було, ЯКУБИК ніяк ДТП не пояснював, оскільки сам був травмований, перед заносом ударів колесами автомобіля, наїзду на перешкоду також не було. Водію ЯКУБИКУ ніхто не заважав керувати автомобілем, його ніхто не відволікав. Після ДТП вона зробила фото на місці ДТП, будь-яких перешкод для руху їх автомобіля вона не виявила, був гальмівний шлях, на його траєкторії ямок не було, була легка нерівність, фото вона готова надати до наступного судового засідання.

Оцінюючи ці показання свідка, суд визнає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими матеріалами справи, в тому числі даними, які встановлені експертним шляхом, а критичне ставлення до них з боку обвинуваченого відхиляє.

Так, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 05 липня 2015 року з додатками до нього у вигляді даних фото таблиць (т. 2 а. 2-14), на ділянці автодороги 375 км + 500 м в Ширяївському районі Одеської області на зустрічній смузі руху проїзної частини автодороги сполученням «Київ Одеса», що має дві смуги для руху транспорту одного напрямку, виявлено на відстані 100 м від місця наїзду на перешкоду (розділяючий напрямки руху металевий відбійник) перевернутий на лівий бік автомобіль «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з боку м. Одеси в напрямку м. Києва. На проїзній частині виявлені сліди юзу (до 12,1 м), осип скла, пластмаси та бруду по напрямку руху автомобіля довжиною 175 м., в салоні вказаного автомобіля виявлено труп ОСОБА_15 з численними ушкодженнями голови, кінцівок та тулуба. Очевидцем вказаного ДТП була інший пасажир ОСОБА_16 .

Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 06 липня 2015 року (т. 2 а. 15-16), з автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 вилучено паспорти на гр-н ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , посвідчення водія на ОСОБА_18 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 604-2163/15 від 07 серпня 2015 року, який проведено з урахуванням даних додаткових досліджень (т. 2 а. 17-29), ОСОБА_15 внаслідок вказаного ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: - відкритої черепно-лицевої комплексної травми поєднаної з множинними ранами, в тому числі рваними, та крововиливами, ушкодженнями кісток черепу, тканин мозку; - травми шиї поєднаної з переломами кісток та ушкодженням нервів, м`язів та спинного мозку; - відкритої травми грудної клітини; - закритої травми черевної порожнини; - скелетної травми, які (всі перераховані) у сукупності виникли в результаті взаємодії із деталями салону автомобіля. Смерть ОСОБА_15 перебуває у причиновому зв`язку із вказаними травмами голови, шиї, грудної клітини, живота та кінцівок, які були несумісні із життям, і настала у проміжку часу з 17 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. 05 липня 2015 року.

Характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та обставини її подальшого лікування доведені даними, які містять досліджені в судовому засіданні висновок судово-медичного експерта № 5 від 08 серпня 2016 року з посиланням на відповідні медичні документи (т. 2 а. 55-79), лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті (т. 2 а. 51-53).

Крім того, за висновком судово-медичного експерта № 5 від 08 серпня 2016 року (т. 2 а. 55-79) водій ОСОБА_8 під час вказаного ДТП також отримав закриту черепно-мозкову травму, закриту травму грудної клітини у вигляді забою та забій м`яких тканин лівого стегна.

Згідно з дослідженим судом свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 того ж дня ОСОБА_15 померла, місцем смерті є Одеська область, Ширяєвський район, траса «Одеса-Київ» (т. 1 а. 61; т. 2 а. 50, 54).

Особи водія ОСОБА_19 , загиблої ОСОБА_15 та її матері ОСОБА_20 встановлені в судовому засіданні під час дослідження документів, що посвідчують їх особи, в тому числі права на керування транспортними засобами (т. 1 а. 54-55, 58-60; т. 2 а. 87-90).

Згідно з дослідженим судом висновком судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи обставин перекидання автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_2 від 10 вересня 2015 року з додатками до нього у вигляді даних фото таблиць (т. 2 а. 32-39), на вказаному автомобілі слідів контактування із сторонніми транспортними засобами не виявлено, автомобіль має аварійні пошкодження, які відображають послідовний ударний контакт автомобіля при крученні (відповідно в заносі) передньою й задньою частиною та лівим бортом з панелями металевого огородження дороги, а також ковзання по опорній поверхні під час перекидання.

Отже версія обвинуваченого про зіткнення з іншим транспортним засобом свого об`єктивного підтвердження не знайшла.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автомобіля № 4287 від 11 вересня 2015 року з додатками до нього у вигляді даних фото таблиць (т. 2 а. 40-49), на момент ДТП системи керування й ходової частини автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 перебували в технічно справному стані і забезпечували водію можливість безпечно управляти автомобілем. Виявлені множинні пошкодження автомобіля мають суто аварійний характер і утворилися по ходу ДТП.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 на металеве огородження автодороги № 4551 від 09 березня 2017 року з додатками до нього у вигляді даних фото таблиць (т. 2 а. 80-84), дії водія в умовах пригоди регламентувалися вимогами п. 12.1 Правил, які передбачали необхідність руху зі швидкістю, яка забезпечувала б гарантований контроль за керуванням зі сторони водія з урахуванням технічного стану автомобіля і дорожніх умов. Дотриманням вказаних вимог водій мав технічну можливість обрати безпечну швидкість руху, яка виключила б можливість некерованого маневрування автомобіля і його подальший наїзд на огорожу, проте неналежні дії водія, які не відповідали вимогам пункту 12. 1 Правил (фактично втрата контролю за керуванням автомобіля), знаходяться в причиновому зв`язку з фактом ДТП.

Швидкість автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 перед ДТП приблизно 120 км/год підтверджена експертними розрахунками, які місить досліджений судом висновок автотехнічної експертизи № 017-17 від 14 квітня 2017 року з додатками (т. 2 а. 156-161).

Всі відомості , які містять вказані проаналізовані судом доказі, всупереч доводам захисника, є належними, оскільки прямо стосуються події, що охоплюється межами кримінального провадження. Якщо ж оцінювати вказані докази на предмет їх допустимості та достовірності, то всі вони отримані у спосіб, передбачений процесуальним законом, не мають суперечливого характеру, ґрунтуються на інших матеріалах провадження та їм не суперечать. Більш того, під час їх дослідження обвинувачений цих даних по суті також конкретно не оспорював, лише наполягав на тому, що втрата керованості автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 сталася не через його дії, а через ямку на дорожньому покритті.

Для оцінки захисної версію обвинуваченого судом було додатково досліджено надані стороною захисту з дотриманням процедури відкриття нові матеріали, а саме:

- фотознімки на диску з місця ДТП (т. 2 а. 118), проте вони хоча і дійсно є більш інформативними, проте наявна на них інформація не містить будь-яких нових даних, які могли б поставити під сумнів достовірність доказів, які проаналізовані судом вище, навпаки: а) повністю узгоджується з останніми (15 фото у папці «Фото з місця ДТП», при цьому фото «7968», «7969» та «7971», на яких зафіксоване дорожнє покриття перед зіткненням автомобіля у металеву огорожу відразу після ДТП, не фіксує будь-яких пошкоджень дорожнього покриття); б) безспірно спростовує твердження обвинуваченого про крутий спуск, який міг би вплинути на контрольованість руху автомобіля з його боку під час ДТП, більш того сам зафіксований на фото місток, який перетинає дорога, є незмінною конструктивною складовою дорожніх умов, а тому виїзд на нього для водія не міг бути несподіваним і повинен був враховуватися під час керуванням транспортним засобом (4 фото у папці «Місце ДТП 2015 рік» та 13 фото у папці «огляд 2017 рік»);

- довідка ТОВ «СК АВТОСТРОЙ» № 140а від 14 березня 2018 року, яке здійснювалося експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 «Київ-Одесса» ділянка 364-464 км (т. 2 а. 119), за якою ділянка дороги, на якій сталося ДТП, на момент ДТП не потребувала капітального ремонту.

Надані захистом фотознімки з місця ДТП мають джерелом свого походження фото, які особисто зробила на місці ДТП свідок ОСОБА_16 і надала суду (т. 2 а. 182-191).

Всі наведені судом документовані у різній спосіб докази повністю узгоджуються між собою, мають взаємодоповнюючий характер та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а тому суд кладе їх в основу в свого вироку, критично оцінюючи захисну версію обвинуваченого, а тому відхиляючи його показання, які суперечать цим даним. Комплексний аналіз вказаних даних, які містять досліджені судом фотоматеріали, вказує на те, що на момент ДТП, яке сталося 05 липня 2015 року приблизно о 19 год. 20 хв., водій ОСОБА_8 через світлу пору доби мав можливість з достатньою дальністю оглядати дорогу і враховувати наявну на ній дорожню обстановку під час керування транспортним засобом. При цьому дотримання з його боку Правил дорожнього руху унеможливлювало б ДТП.

Протокол огляду відеозаписів та вони самі (т. 2 а. 85-86) суд визнає неналежними доказами, оскільки відомості на них не мають відношення до предмету даного провадження.

Інформацію з бази ЄРДР про наявні кримінальні провадження стосовно обвинуваченого, характеризуючі на нього документи (. 1 а. 187-194; т. 2 а. 151, 162-163) суд визнає недопустимим доказом на підтвердження винуватості обвинуваченого в контексті дотримання вимог ст. 88 КПК України та забезпечення принципу презумпції невинуватості.

Представник потерпілої ОСОБА_21 - брат загиблої ОСОБА_15 помер (т. 1 а. 4, 62, 65), а відтак його представники втратили свої повноваження, тому справа завершена розглядом за відсутності всіх вказаних осіб.

Потерпіла ОСОБА_20 мати загиблої ОСОБА_15 (т. 1 а. 56, 58), яка особисто (т. 1 а. 159; т. 2 а. 103, 114) та у подальшому через представника була поінформована про час і місце слухання справи в судові засідання також не прибула, подавши заяву про здійснення судового розгляду у її відсутність (т. 2 а. 127, 130), її права були забезпечені судом присутністю представника.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_8 05 липня 2015 року, керуючи як водій транспортним засобом автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив Правила безпеки дорожнього руху, а саме п. п. 1.5, 2.3 «б» та 12.1 Правил, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_15 , а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільні позови до початку судового розгляду не заявлялись.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_22 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України хоча і є тяжким, проте необережним злочином, дані про його особу, який характеризується посередньо (т. 1 а. 189, 192-194; т. 2 а. 137-148), є учасником бойових дій (т. 2 а. 91) до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягався (т. 2 а. 92). На обліку нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_22 , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити ОСОБА_22 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Обвинувачений, якого підтримав захисник, заявив клопотання про застосування акта амністії та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, оскільки той є ветераном війни - учасником бойових дій (АТО), а вчинений злочин є тяжким необережним.

Проаналізувавши заявлене клопотання, суд виходить з такого.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, згідно із вимогами ст. 1 Закону на нього поширюється Закон України «Про амністію в 2016 році» (далі Закон), відповідно до вимог ст. 10 якого його виконання покладається на суди.

В силу п. «д» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання ветерани війни учасники бойових дій. Як видно з дослідженого судом посвідчення № НОМЕР_3 від 07 липня 2015 року, ОСОБА_8 є ветераном війни учасником бойових дій.

На підставі наведеного, не вбачаючи передбачених законом перешкод для застосування акта амністії до ОСОБА_19 , в тому числі і передбачених ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році та ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, та керуючись ст. ст. 128, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

ОСОБА_4 звільнити від призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з актом амністії.

Речові докази: автомобіль «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , телефон Айфон темного кольору (т. 2 а. 31) повернути належному володільцу і використовувати за належністю; посвідчення водія ОСОБА_19 (т. 2 а. 87) - передати за належністю для відповідного зберігання; ліву передню подушку безпеки водія (т. 2 а. 31) - знищити.

Судові витрати на проведення експертиз в сумі 2 620 грн. 40 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_23