27.04.2019
Справа № 642/1473/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , законного представника підозрюваного уповноваженого представника органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000565 від 02.03.2019 року клопотання старшого слідчого Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова із клопотанням, погодженим з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, у провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000565 від 02.03.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. п. 4, 6 ч. 2 ст.115 КК України.
Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.03.2019 року у вечірню годину, знаходився на вулиці Набережній в м. Харкові, де він чекав на раніше знайому йому неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він підтримував дружні стосунки.
В цей же день близько 19 години 00 хвилин між будинками №№ 13, АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , маючи при собі ніж, який він заздалегідь підготував та зберігав при собі, підійшов до ОСОБА_10 , і в ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 раптово виникли особисті неприязні відносини на ґрунті ревнощів до ОСОБА_10 і умисел на протиправне заподіяння їй смерті.
Так, ОСОБА_6 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів ревнощів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлени на позбавлення життя ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, знаходячись обличчям до потерпілої, на відстані витягнутої руки, тримаючи ніж у руці, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, що знаходяться у причинному зв`язку з діянням, а також бажаючи їх настання, вдарив ОСОБА_10 ножем у ділянку грудної клітини, після чого наніс їй велику кількість ударів ножем у ділянку життєво важливих органів, а саме не менше 6 разів в обличчя та голову, 1 разу - в шию, 3 разів в грудну клітину, 2 разів в ділянку рук, усвідомлюючи при цьому, що заподіяні тілесні ушкодження завдавали потерпілій великих страждань.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці.
Впевнившись в тому, що ОСОБА_10 не подає ознак життя, ОСОБА_6 заволодів мобільним телефоном потерпілої торгівельної марки Apple моделі Iphone та залишив місце вчинення злочину з вказаним майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
У вчиненні вказаного злочину підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, студент 2 курсу «Харківського радіотехнічного технікуму», не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьками: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

02.03.2019 о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 03.03.2019 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

05.03.2019 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (до 30.04.2019), без визначення розміру застави.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі будь-яких свідчень.

Також у клопотанні вказано, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 02.03.2019, який проводився за адресою: м. Харків, вул. Набережна на дорозі між будинком №13 та №14, в ході якого виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом огляду місця події від 02.03.2019, в ході якого вилучено ніж та куртку з плямами речовини бурого кольору; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину; висновками експерта №10-12/614-ДМ/19 від 09.04.2019 та № 15/242-Дм 2019 р. від 15.04.2019; протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 28.03.2019 та додатками до них; протоколами огляду речей від 28.03.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.03.2019; протоколом огляду місця події від 03.04.2019; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на даний час, у кримінальному провадженні проведено певний обсяг слідчих та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, у тому числі призначено судово - цитологічну, 4 судові молекулярно - генетичні, судово - трасологічну та судово - товарознавчу експертизи, проведення яких на даний час не завершено та потребує додаткового часу.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000565 спливає 03.05.2019, однак, не зважаючи на те, що у кримінальному провадженні виконано великий обсяг слідчих та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, закінчити досудове розслідування до вказаного строку вбачається не можливим внаслідок особливої складності провадження та призначених експертиз.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та спрямовані на отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, а саме:
- отримати 4 висновки судових молекулярно - генетичних експертиз;
- отримати висновки цитологічної експертизи;
- отримати висновки судово - трасологічної експертизи;
- з урахуванням встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення вирішити питання щодо правової кваліфікації вчиненого злочину та повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кінцевій редакції;
- виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.
Зазначені процесуальні дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин (велика кількість та складність призначених експертиз, завантаженість експертів) та їх виконання потребує додаткового часу строком не менш ніж один місяць.
Зважаючи на вищевикладене, постановою керівника Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області від 24.04.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 02.03.2019 року у ЄРДР за № 0000565, продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 03 червня 2019 року.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, оскільки йому відома адреса їх мешкання, з метою надання саме таких показань, які були б найбільш вигідні для підозрюваного. Разом з тим, існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину та перешкоджання реалізації правосуддя, чи продовження злочинної діяльності, адже підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений п .п. 4, 6 ч. 2 ст. ст. 115 КК України, є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Те, що підозрюваний може переховуватись від суду, свідчить така обставина як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для продовження строку тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Крім того, слідчий вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Так, на теперішній час будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже, наприклад, у разі зміни запобіжного заходу та застосування цілодобового домашнього арешту підозрюваний буде перебувати цілодобово вдома фактично один та оскільки його законні представники працюють, вони не зможуть здійснювати належний нагляд за неповнолітнім, як того вимагає ст.493 КПК України. Крім того, підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом, матиме доступ до мережі інтернет та мобільного зв`язку, та зможе незаконно впливати на малолітніх та неповнолітніх свідків, які через свій вік можуть піддаватися незаконному впливу (справа «Свершов проти України»).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тримання під вартою розумним, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для залишення під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. У даному кримінальному провадженні тримання під вартою є виправданим заходом, за наявності чітких ознак складу злочину та обґрунтованої підозри у його вчиненні неповнолітнім ОСОБА_6 .
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий просить суд врахувати той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину проти життя неповнолітньої дитини, відмінниці, спортсменки, єдиної доньки зі зразкової родини, дівчини, яка довіряла йому, з яким тривалий час перебувала у близьких стосунках.
Отже, ризики є реальними, підстави, які були враховані під час застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу не змінились, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наявним ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурори підтримали подане клопотання, наполягали на продовженні строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків та необґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 , вважав можливим обрати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту.
Законний представник підозрюваного підтримала доводи захисника.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав позицію захисника, в порядку ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань по суті підозри.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
У провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000565 від 02.03.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 6 ч. 2 ст.115 КК України.
02.03.2019 о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03.03.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

05.03.2019 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (до 30.04.2019), без визначення розміру застави.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області від 24.04.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 02.03.2019 року у ЄРДР за № 0000565, продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 03 червня 2019 року.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість повідомленої підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 &aть; 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя також враховує, що згідно листа ВССУ №223-1346-0/4-17 від 18.07.2017 року слідчий суддя, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії").
Так, відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. При цьому згідно з п. 17 Правил ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, судам потрібно враховувати особливе становище тієї категорії неповнолітніх, до яких під час досудового розслідування чи судового розгляду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розгляд кримінальних проваджень щодо вказаної категорії осіб має пріоритетний та першочерговий характер навіть порівняно з іншими провадженнями щодо неповнолітніх, у яких обрано м`якший запобіжний захід або ж такого заходу не застосовано взагалі.
Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Щодо доводів захисника та підозрюваного про відсутність ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, студент 2 курсу «Харківського радіотехнічного технікуму», не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом з батьками.
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Враховуючи вищевикладене, наведені в клопотанні обставини які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, в тому числі характер та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння, на думку слідчого судді, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03.06.2019 року (в межах строку досудового розслідування).

Строк дії ухвали закінчується 03.06.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яті днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий судя ОСОБА_1