ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/327/19 Справа № 191/5017/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження зазначив, що бездіяльність керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 в конкретному кримінальному провадженні не може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України, виходячи з того, що останній не здійснює в ньому повноважень прокурора, а є суб`єктом, який вповноважений згідно ст.37 КПК України визначати прокурора/групу прокурорів у конкретному кримінальному провадженні зі стадії досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим суддею допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та вимог кримінального процесуального законодавства. Вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення слідчий суддя помилково дійшов висновку про те, що керівник Синельниківської місцевої прокуратури не є суб`єктом, дії якого можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ст.303-306 КПК України, адже в даному кримінальному провадженні керівник місцевої прокуратури має статус особи, уповноваженої розглядати скарги в порядку ст.308 КПК України, а його повноваження не обмежуються виключно визначенням групи прокурорів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали, апеляційний суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Наявними матеріалами встановлено, що адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , яка полягає у не розгляді ним скарги на неефективність досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002053 та просив зобов`язати керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 розглянути у встановленому ст.308 КПК України порядку вищезазначену скаргу.
Зважаючи на те, що вимоги скарги адвоката ОСОБА_7 не входять до переліку, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за його скаргою, з яким апеляційний суд погоджується.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.3 КПК України, керівником прокуратури є керівник місцевої прокуратури, а згідно п. 15 даної статті, прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Частиною 3 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.
Прокурором вищого рівня є: для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури - керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.
Згідно ч.1, абз. 2 ч.2, ч.4 ст.17 Закону України «Про прокуратуру», визначено, що прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень. Керівник місцевої прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання його першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної місцевої прокуратури. Накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.
Таким чином, враховуючи, що керівник Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 не здійснює в кримінальному провадженні №0002053 повноважень прокурора, а є суб`єктом, який впоноважений, згідно ст.37 КПК України, визначати прокурора/групу прокурорів конкретному кримінальному провадженні зі стадії досудового розслідування, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 цього висновку не спростовують. Так, зі змісту прохальної частини скарги, поданої до суду першої інстанції, не вбачається, що заявником були заявлені будь-які вимоги щодо рішень, дій або бездіяльності слідчого та прокурора, що за правилами ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені на етапі досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4