Справа № 158/523/18
Провадження № 1-кп/0158/10/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000088 від 28.01.2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ківерцівського районного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

25.05.2018 року прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.05.2018 року надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 для доставки в судове засідання Ківерцівського районного суду Волинської області для вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із закінченням терміну дії ухвали про надання дозволу на затримання від 25.05.2018 року, ухвалою суду від 09.01.2019 року повторно надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_5 для доставки в судове засідання Ківерцівського районного суду Волинської області для вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 13.03.2019 року, ОСОБА_5 затримано.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачену ОСОБА_5 , її захисника - адвоката ОСОБА_4 , які заперечили щодо задоволення даного клопотання, суд, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Кримінальне правопорушення у вчинені якої обвинувачується ОСОБА_5 передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинені злочину за який законом передбачено покарання на строк до п`яти років.

Разом з тим, при обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Окрім того, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відтак, згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд приходить до переконання, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останньої, про який йдеться в клопотанні, а відтак відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_5 умисно ухилялася від явки до суду, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, буде співмірним, відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, відповідає особі обвинуваченої ОСОБА_5 та зможе забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, при цьому контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193-174, 196, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатись із населеного пункту: м. Ківерці Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Контроль за виконанням та виконання ухвали покласти на Ківерцівський ВП ГУНП у Волинській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1