Справа №515/2095/18
Провадження №1-кп/515/25/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Татарбунари Одеської області кримінальне провадження за № 0000375 від 30.10.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Татарбунарського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 07.04.2019 року.
З клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, у зв`язку з чим, може переховуватися від суду, так як вчинив умисне, кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; не працює та не має постійного джерела доходів, через що може продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення з метою поліпшення свого фінансового становища. Більш м`які запобіжні заходи на думку прокурора не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відтак, з огляду на стадію розгляду кримінального провадження та закінчення строку дії раніше обраного запобіжного заходу, прокурор просив його клопотання задовольнити.
Потерпіла до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку.
Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та захисників, судом в порядку ст. 325 КПК України, вирішено проводити підготовче судове засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на наявність постійного місця проживання та вчинення кримінального правопорушення вперше.
Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків передбаченим ст. 177 КПК України та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши реєстр матеріалів досудового розслідування, суд зазначає наступне.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За змістом положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази (обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування) доводять наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на потерпілого і свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази, зазначені вище, доводять наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту.
При вирішенні питання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд враховує і інші обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна); його вік та стан здоров`я (задовільний); міцності його соціальних зв`язків в місті його постійного проживання (не одружений, утриманців не має); відсутності у обвинуваченого постійного місця роботи; репутації обвинуваченого; майнового стану обвинуваченого (незадовільний); розміру майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Суд не приймає доводів сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, відсутністю сімейних зв`язків вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження. Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Суд вважає, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, не може оцінюватись абстрактно і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиціям ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року, Харченко проти України п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року), які полягають в тому, що у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними, та продовження тримання під вартою може бути виправдано за наявності істинних вимог публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, а інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт, застава, особисте зобов`язання та особиста порука не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію запобіжного заходу слід продовжити на шістдесят днів, а саме до 18.05.2019 року включно.
Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з погрозою застосування насильства, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 193, 194, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні за № 0000375 від 30.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльська установа виконання покарань (№ 22)» міста Ізмаїл Одеської області строком на 60 днів, а саме до 18.05.2019 року, включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Ізмаїльська установа виконання покарань (№ 22)» для відома та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя ОСОБА_1