Справа №702/299/18
Провадження №1-кп/702/7/19
В И Р О К
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем: ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 27 грудня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, місце державної реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у кримінальному провадженні за ст. 125 ч. 2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження прокурора : ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
представників потерпілого: ОСОБА_6 , ОСОБА_6
обвинуваченого : ОСОБА_3
представник Монастирищенського РС з питань пробації: не з`явився
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 27 грудня 2017 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні Копіюватської сільскої ради, що розташована по вул. Центральній, 2 с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, під час суперечки з ОСОБА_5 , яка виникла між ними на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ряд ударів правою рукою по тілу останнього, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя зліва, які згідно висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/236 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та травму грудної клітки з крововиливом (гематомою) м`яких тканин грудної клітки зліва, які згідно висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/236 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, та показав, що 27.12.2017, близько 15 год, він, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зайшли в кабінет секретаря сільської ради з метою з`ясування питання з приводу оренди ставків. Наміру вирішувати питання з приводу нормативної оцінки землі вони не мали. Питання з приводу внесення змін в законодавство ними не порушувалися, оскільки дані питання вирішують депутати, а ОСОБА_5 ні як фізична особа ні як посадова особа одноосібно дані питання вирішити не міг. До ОСОБА_5 вони прийшли не вимагати щось, а просто поспілкуватися. Ними була подана документація на перерахування орендної плати за ставки, але в силу несвоєчасності вирішення питання її не прийняли. Хто в цьому винен йому невідомо. Особисто в нього питань до ОСОБА_5 не було і він прийшов разом з іншими, які мали питання до ОСОБА_5 та мали намір з ним спілкуватися як з фізичною особою. В кабінеті крім них, ОСОБА_5 також знаходилася секретар ОСОБА_9 , яка сиділа за столом та займалася власними справами. ОСОБА_5 не виявив бажання їх вислухати та намагався залишити кабінет. Він стояв навпроти дверей, і ОСОБА_5 йдучи до дверей з кабінету штовхнув його рукою. Така поведінка ОСОБА_5 його вкрай вразила, обурила, що він не стримався і наніс ОСОБА_5 , кулаком правої руки два поштовхи у груди, але ОСОБА_5 залишився стояти на ногах. Після цього ОСОБА_5 залишив кабінет. Він не наздоганяв ОСОБА_5 біля автомобіля. Крім нього, ОСОБА_5 більше ніхто ніяких поштовхів не спричинив. Після цієї події він неодноразово підходив до ОСОБА_5 та просив у нього вибачення , але він не пристав на його вибачення. Він кається у вчиненому та розуміє, що вчинив неправильно. Просить суворо його не карати. Пред`явлений потерпілим цивільний позов він не визнає.
Крім повного визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, та дослідженими судом, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що 27 грудня 2017 року, близько 15 години до його кабінету зайшли ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . ОСОБА_8 сів на стілець, а ОСОБА_3 підійшов до нього, він сидів за столом, накинувся з кулаками та почав кулаками наносити йому удари в обличчя та грудну клітину. В обличчя він йому наніс два удари, в грудну клітку не менше чотирьох ударів. Він ухилявся від ударів, але коли зрозумів, що ситуація виходить з-під контроля вийшов на двір. На дворі ОСОБА_3 наздогнав його та перешкоджав йому сідати в машину. При цьому він виражався в його адресу нецензурними словами. Крім ОСОБА_3 йому більше ніхто ударів не наносив. В кабінеті також знаходилася секретар ОСОБА_10 . Вважає, що мала місце змова і вони заздалегідь домовилися між собою на вчинення таких дій. Вони намагалися примусити його змінити рішення, яке вже прийнято та вступило в дію. Конфлікт між ними виник в зв`язку з його професійною діяльністю на посаді голови сільської ради, а саме тим, що 14.12.2017 сесією прийнято рішення про затвердження нормативно грошової оцінки водойм. Відповідно до ст. 271 ПК України нормативна грошова оцінка, яка приймається після 15 липня, вступає в дію через рік, тобто з 2019 року. ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказана ситуація не влаштовувала, оскільки податкова нарахувала їм податок відповідно до нормативно грошової оцінки, яка діяла з 2013 по 2019 роки. Вони намагалися примусити його прийняти іншу нормативно грошову оцінку, яка була меншою в 10 разів. Нормативно грошова оцінка стосувалася водойми, яку вони орендували. Закінчився даний конфлікти тим, що він викликав поліцію та власноручно написав заяву. Інших конфліктів у нього з ОСОБА_3 не було. Взагалі даний конфлікт тривав з серпня-вересня 2017. Він особисто вплинути на ситуацію не міг, оскільки попередня нормативно грошова оцінка приймалася до його вступу на посаду. Він її змінити не міг, а повинен лише був виконувати закон. Після спричинених йому тілесних ушкоджень він тривалий час, в тяжкому фізичному та моральному стані перебував в лікарні. ОСОБА_3 під час його перебування в лікарні не просив в нього вибачення та взагалі до нього не приходив. Вибачення ОСОБА_3 просив вже після того як справа перебувала в поліції. Він підтримує цивільний позов та просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн і моральну шкоду в сумі 15 000 грн. В матеріальну шкоду він зараховує юридичні послуги. Оцінити правильно моральну шкоду дуже тяжко, але виходить з того, що він обраний більшістю громади села і його дана ситуація дуже принизила. Вважає, що будучи посадовою особою місцевого самоврядування заслуговує на відповідне ставлення;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 27.12.2017 в сільській раді мала бути сесія. Близько 15 години в кабінет зайшли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Вона сиділа за столом, навпроти дверей, а збоку за столом сидів ОСОБА_11 . Коли зайшли люди ОСОБА_5 піднявся з-за столу. ОСОБА_3 одразу попрямував до ОСОБА_5 взяв його однією рукою за «барки» та запитав доки він буде його мучити. Потім іншою рукою, кулаком, наніс удар ОСОБА_5 спочатку в лице, а потім в груди. Після цього ОСОБА_5 похилився на стіну, але не впав. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стояли збоку. Вона злякалася та почала кричати. Після цього ОСОБА_7 вивів ОСОБА_3 в коридор, а вона вийшла в бухгалтерію. Через деякий час всі вийшли на двір. Даний конфлікт закінчився тим, що ОСОБА_11 вийшов з кабінету, пішов до автомобіля та повідомив, що сесія не відбудеться. Через вікно вона бачила, що ОСОБА_11 пішов до машини, але ОСОБА_3 перешкоджав йому сісти в автомобіль. Крім ОСОБА_3 ОСОБА_5 ніхто не наносив тілесні ушкодження. Конфлікт виник через затверджену нормативно грошову оцінку, про що вона дізналася наступного дня. Коли ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 він про причин конфлікту не говорив. Нормативну грошову оцінку затверджують депутати шляхом голосування на сесії сільської ради, а самостійно голова села не може затвердити нормативну грошову оцінку.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що була запрошена в якості понятої при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 в приміщенні сільської ради. В ході слідчого експерименту ОСОБА_11 , за допомогою іншої особи, показував як його били руками в область обличчя, наносили йому удари. В ході експерименту складено протокол, який вона підписувала, після того як його прочитав слідчий. В неї та інших учасників слідчого експерименту зауважень до протоколу не було. В ході проведення слідчого експерименту ні на кого тиск з боку працівників поліції не чинився, всі розповідали все добровільно. Крім неї присутня також була секретар сільської ради ОСОБА_13 .
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що 27 чи 28 грудня 2017 року він, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 зайшли в кабінет до ОСОБА_5 . Крім них в кабінеті була присутня ОСОБА_14 . Мали намір з`ясувати питання про нормативно грошову оцінку водойми, яку вони орендують. Тривалий час ОСОБА_5 відмовлявся затверджувати нормативно грошову оцінку водойми, яку вони орендують. Дану оцінку можливо було затвердити до липня місяця, але ОСОБА_5 цього не зробив. Інших конфліктів між ними та потерпілим не було. ОСОБА_5 в кабінеті знаходився біля столу. ОСОБА_5 їм нічого не пояснив, сказав самостійно вивчати закони та почав випихати їх з кабінету та виходити сам. Він бачив лише як ОСОБА_15 притримав ОСОБА_5 за руку, оскільки він нічого їм не пояснюючи намагався вийти з кабінету. Будь-яких ударів він не бачив, ОСОБА_3 жодних ударів ОСОБА_5 в кабінеті не наносив. ОСОБА_5 вирвався і вийшов в коридор. Коли ОСОБА_16 його притримав потерпілий не падав і в нього не було будь-яких тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 вискочив з сільської ради, сів у машину та поїхав. Ніяких дій відносно ОСОБА_5 він не вчиняв. ОСОБА_7 також ніяких дій не вчиняв відносно ОСОБА_5 . Обвинувачений притримав потерпілого для того, що він дав їм відповідь на їх питання. Слідчий експеримент з його участю на досудовому розслідуванні проводився і будь-яких зауважень в нього не було.
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що 28.12.2017 близько 15 години, він, ОСОБА_8 , ОСОБА_15 прийшли в сільську раду, в кабінет до ОСОБА_5 . Вони мали намір задати йому питання з приводу нормативно грошової оцінки водойми, яку вони орендують. Вони звернулися з заявою про нормативно грошову оцінку водойми в травні місяці, але розглянуто це питання було лише в грудні місяці. ОСОБА_5 достовірно було відомо, що податковий рік до 15 липня та він навмисно затягнув розгляд даного питання, не подавав його на розгляд депутатам. Коли вони зайшли в сільську раду, ОСОБА_5 був в кабінеті біля секретаря. ОСОБА_5 відповіді на їх запитання не дав, а лише порадив їм читати закон. При цьому, ОСОБА_5 виражався з посмішкою до них, насміхаючись, зверхньо. Він завжди так до нього відносився, тому, що він голосував за іншого кандидата, а не за нього. Причиною конфлікту стало саме зухвале ставлення ОСОБА_5 до них. Потім ОСОБА_5 почав їх розпихати, а ОСОБА_15 взяв його за руку і штовхнув в груди з вимогою дати відповіді на їх питання. Будь-яких інших ударів ОСОБА_15 потерпілому не наносив. Він підійшов до брата та відтягнув його від потерпілого. ОСОБА_17 в цей час нічого не робив, просто був поруч з ними. ОСОБА_5 вирвався, вийшов з кабінету, сів в автомобіль та повідомив, що буде викликати поліцію та поїде знімати побої. Ніхто з них не перешкоджав потерпілому сісти в автомобіль. На досудовому слідстві він приймав участь у слідчому експерименті, в протоколі ставив свій підпис та будь-яких зауважень не висловлював. Вважає, що секретар сільської ради ОСОБА_10 не могла бачити конфлікту, оскільки ОСОБА_5 стояв до неї спиною.
- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка показала що вона була запрошена в якості понятої при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 . Крім неї присутні були інший понятий, ОСОБА_17 та два працівники поліції. В ході слідчого експерименту ОСОБА_3 показував як він в кабінеті рукою штовхнув у плече ОСОБА_5 , голову сільської ради. Інших спричинених ударів ОСОБА_3 не показував. Після слідчої дії працівники поліції склали протокол, який вони підписали. Будь-яких зауважень до протоколу не було, тиску з боку працівників поліції на учасників слідчої дії не було.
- показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні показав, що в березні місяці 2018 року працівники поліції запросили його бути понятим при проведенні слідчої дії. В ході даної слідчої дії ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповіли про конфлікт, який виник в них з головою сільської ради ОСОБА_5 в грудні місяці 2017 року. В ході конфлікту вони не випускали з кабінету ОСОБА_5 та намагалися з`ясувати з ним фінансові питання, а саме питання сплати податку. В ході слідчого експерименту ніхто з присутніх не показував нанесення ОСОБА_5 ударів. Хід процесуальної дії фіксувався на телефон. Після завершення складено протокол, який він прочитав та підписав і будь-яких зауважень в учасників процесу до слідчого експерименту не було;
- даними висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/236 від 05.03.2019 за результатами судово-медичної експертизи відповідно до якого уОСОБА_5 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя зліва; травма грудної клітки з крововиливом (гематомою) м`яких тканин грудної клітки зліва. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в ухвалі суду. Відповідно до Протоколу надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 245 від 25.04.2006 та Методичних рекомендацій «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» /Київ 2009/ - струс головного мозку відноситься до легкої черепно-мозкової травми та порушення, що супроводжують струс головного мозку, як правило, нормалізуються на першому-другому тижні. Таким чином тривалість порушення функції організму ОСОБА_5 , що зазначена в наявних медичних документах не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями. І тому згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень/1995/, та приймаючи до уваги положення Протоколу надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 245 від 25.04.2006, методичних рекомендацій «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» /Київ 2009/ та положення монографії ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 «Струс головного мозку» /2000/ - ступінь тяжкості струсу головного мозку у ОСОБА_5 встановлюється виходячи із звичних термінів. Приймаючи до уваги вищевказане - тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , відносяться: травма голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя зліва - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; травма грудної клітки з крововиливом (гематомою) м`яких тканин грудної клітки зліва - до категорії легких тілесних ушкоджень. З урахуванням викладеного тривале лікування ОСОБА_5 пов`язане не з характером травми, а з наявністю захворювань: цукровий діабет тип II важка форма, гіпертонічна хвороба ІІ ст, метаболічна кардіопатія, діабетична полі невропатія кінцівок. Згідно п.4.7 Правил судово -медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень/ затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995/, загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 з фототаблицею до нього від 25.02.2018, відповідно до якого він показав та розповів, як йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_3 27.12.2017;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 з таблицею зображень до нього від 25.02.2018, відповідно до якого вона показала та розповіла, як обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 27.12.2017;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 з таблицею зображень до нього від 28.03.2018, відповідно до якого він показав та розповів, як обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 27.12.2017;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 з таблицею зображень до нього від 28.03.2018, відповідно до якого він показав та розповів, як обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 27.12.2017;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 з таблицею зображень до нього від 28.03.2018, відповідно до якого він показав та розповів, як він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 27.12.2017.
Суд визнає дані докази належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Доповнень, заяв, клопотань з приводу неналежності чи недопустимості досліджених в суді доказів, від сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
10.04.2019 прокурор змінив обвинувачення відповідно до якого кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 змінено з ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження на ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Ішших заяв, клопотання про зміну обвинувачення до суду не надходило.
Суд підстав для виходу за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 337 КПК України не вбачає.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом"якшують та обтяжують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинуваченим вчинено кримінальний злочин, який Законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, позицію потерпілого, з яким обвинувачений не примирився. Однак, також враховує і пом`якшуючі призначення покарання обставини, його щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, те, що злочином не завдано тяжких наслідків, він раніше не судимий, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має житло та державну реєстрацію місця проживання, висновок досудової доповіді органу пробації стосовно обвинуваченого відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні і призначення покарання у виді штрафу або громадських робіт буде достатнім для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, та вважає їх такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з їх урахуванням, з урахуванням особи обвинуваченого, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і находить за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу про, що зазначав в судових дебатах і прокурор.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання обвинуваченому з дотриманням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація та вважає, що призначення саме такого покарання, з урахуванням всіх вищеописаних обставин та особи обвинуваченого, є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.125 КК України та ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення та виходить з наступного.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 14 травня 2018 року та 15 січня 2018 року було укладено договори про надання останнім правової допомоги на стадії досудового розслідування та судового розгляду відповідно (т. 1 а. с. 39, 40). Упродовж досудового розслідування та судового розгляду (до 27.11.2018) цей адвокат здійснював представництво інтересів потерпілого. Потерпілий подав до суду позовну заяву з вимогою стягнути з обвинуваченого понесені ним процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень, які підтвердив документально, а саме надавши суду оригінали квитанції про сплату за послуги адвоката в сумі 10000 грн. ( т. 1 а.с. 42, 43). Фактичне надання правової допомоги потерпілому адвокатом ОСОБА_6 (участь у слідчих діях, підготовка клопотань, участь в судових засіданнях та інше) безпосередньо підтверджується матеріалами кримінального провадження. Суд вважає, що відсутність акту приймання виконаних робіт (наданих послуг) не може бути підставою, за наявності фактичної сплати за послуги, для відмови в їх стягненні з обвинуваченого в порядку ст. 124 КПК України, оскільки дані правовідносини регулюються не лише положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ» від 20 грудня 2011 року, адже адвокат ОСОБА_6 є представником потерпілого у кримінальному провадженні, а не лише його представником як цивільного позивача, що чітко вказано у змісті договору між ними про надання правової допомоги в межах досудового розслідування та судового провадження ( т. 1 а.с . 39,40).
В частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 15000 грн., суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, а саме на суму 3000 гривень, що на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань потерпілого, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, терміну його лікування, принципам справедливості та розумності та є реальною для відшкодування. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень, а всього 13 000 (тринадцять тисяч) гривень.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Речові докази,процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1