ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/825/19 Справа № 185/9248/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року та на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про внесення виправлень у вирок, у кримінальному провадженні за № 0000799 від 29.08.2018 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

ОСОБА_7 26 серпня 2018 року, приблизно о 12.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Lexus RX330» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , зі швидкістю близько 80 км/год. рухався по лівій смузі вулиці Дніпровській у місті Павлоград Дніпропетровської області з боку вулиці Дружби у напрямку вулиці Геологів. У вказаний час попереду автомобіля марки «Lexus RX330» реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку в лівій смузі вулиці Дніпровська міста Павлоград зі швидкістю близько 70 км/год. рухався автомобіль марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 . Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому проїзну частину вулиці Дніпровська зліва направо перетинав пішохід ОСОБА_11 , 1957 року народження, водій ОСОБА_10 почав знижувати швидкість застосувавши гальмування, з метою дати дорогу вказаному пішоходу. У ході руху водій ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, за наявності можливості спостерігати за рухом транспортних засобів у попутному напрямку, при виникненні небезпеки для руху, а саме при об`єктивної і реальної можливості виявлення автомобіля марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 , гальмуючого перед пішохідним переходом для пропуску пішохода, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, продовжив рух далі та приблизно о 12.30 год. навпроти будівлі № 334/2 по вулиці Дніпровська міста Павлоград, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Lexus RX330» реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою частиною автомобіля марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 . В результаті зіткнення автомобіль марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив інерційний рух вперед зі зміщенням вліво подальшим наїздом передньою частиною на пішохода ОСОБА_11 який по пішохідному переходу продовжував перетинати проїзну частину вулиці Дніпровська міста Павлоград зліва направо за напрямком руху автомобілів, та знаходився під час наїзду на лінії дорожньої розмітки 1.3. Правил дорожнього руху, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15.15 год. у відділенні анестезії та інтенсивної терапії КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР» за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Дніпровська, 541.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.3. Правил дорожнього руху.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких, що призвели до настання смерті останнього.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року виправлено описку у резолютивній частині вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання, а саме звільнення від відбування покарання.

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 був звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання, а ухвалою суду внесено виправлення в цей вирок та зазначено в резолютивній його частині відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання....
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закоту та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок та сформулювати належним чином обвинувачення, а саме які норми ПДР України були порушені ОСОБА_7 та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін. При цьому зазначає, що всупереч ст. 374 КК України судом в мотивувальній частині при формулюванні обвинувачення не вказано в чому саме полягає грубе порушення обвинуваченим ПДР та не розкрито їх зміст, хоча судом встановлено та в обвинувальному акті зазначено які саме порушення ПДР були допущені обвинуваченим, що стало наслідком ДТП. Крім того, судом необгрунтовано прийнято рішення про застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд в порушення вимог ст. 370 КПК України вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 379 КПК України та виправив не описку, допущену при складанні вироку, а вирішив питання по суті про визначення остаточної міри покарання, вказавши про застосування ст. 75 КК України до основного покарання у вигляді позбавлення волі, що не передбачено КПК України у цій стадії.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційні скарги прокурора та з підстав, викладених в них, просив їх задовольнити, вирок та ухвалу суду скасувати та ухвалити новий вирок.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на положення ст. 349 КПК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то вони є достатньо обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За змістомчастини 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються, зокрема, до позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку та звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання, враховував вчинення ним необережного тяжкого злочину, визнання ним вини, дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодував потерпілій шкоду, яка претензій до нього не має, а також пом`якшуючу покарання обставину, до якої віднесено щире каяття обвинуваченого, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що з урахуванням наведених обставин саме такий вид основного та додаткового покарання, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, буде достатнім та необхідним для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції про можливість звільнення на підставі ст. 75 КК України від призначеного додаткового покарання є безпідставним та не ґрунтується на вищевказаних вимогах закону, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є належними.

Також, внесення виправлень у вирок суду ухвалою в порядку ст. 379 КПК України, якою суд визначив остаточне покарання, вказавши застосування ст. 75 КК України лише до основного покарання є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим така ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання (п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Разом з тим, як вбачається з вироку судом встановлено, що ОСОБА_7 допущено грубе порушення п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України та розкрито їх зміст при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема судом зазначено, що у ході руху водій ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, за наявності можливості при виникненні небезпеки для руху, а саме при об`єктивної і реальної можливості виявлення автомобіля марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 , гальмуючого перед пішохідним переходом для пропуску пішохода, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, продовжив рух далі та приблизно о 12.30 год. навпроти будівлі № 334/2 по вулиці Дніпровська міста Павлоград, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним.
З огляду на викладене, доводи прокурора в цій частині не є обґрунтованими і не можуть бути підставою для зміни або скасування вироку.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційних скарг прокурора є частково обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції, оскільки погіршується становище обвинуваченого у зв`язку з неправильним його звільнення від відбування додаткового покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про внесення виправлень у вирок задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року про внесення виправлень у вирок скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_7 та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4