ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/635/19 Справа № 200/186/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуКолегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши 13 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003577 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єревана Вірменії, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та клопотання повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що згідно чинного законодавства, при вирішенні питань про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Суд при дослідженні матеріалів кримінального провадження, наданих у судовому засіданні прокурором в обґрунтування свого клопотання, встановив, що під час проведення досудового розслідування органами досудового розслідування належним чином не було встановлено обставин, які б свідчили про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 197 КК України , оскільки відповідно до пояснень ОСОБА_7 у суді, він не визнав свою провину в інкримінованому йому злочині,зазначивши , що він його не скоював і він особисто не знайомий з потерпілим ОСОБА_12 .
Суд також зазначив про те ,що у наданих прокурором матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази на підтвердження існування між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_12 усної або письмової домовленості про тимчасове збереження майна потерпілого та передачу цього майна на зберігання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, такою що підлягає скасуванню, оскільки під час судового розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд намагався встановити винність відповідної особи у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.197 КК України , що є безумовним порушенням конституційних прав особи (ст.62 Конституції України), ч.1 ст.17 КПК України (презумпція невинуватості) , ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказану ухвалу прийнято з порушеннями вимог кримінального процесуального закону ,а саме істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначає , що судом не було враховано , що в судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення , тому визнати особу винною у вчиненні злочину можливо лише обвинувальним вироком суду , що набрав законної сили , а отже тверження про винність особи під час судового розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності є порушенням конституційних прав особи.
Заслухавши суддю-доповідача; ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_13 ,які підтримали подану ними апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора та просили їх задовольнити ,представника потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора та вважав , що ухвала суду є законную та обгрунтованою та просив апеляційні скарги залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197 КК України, що було вчинене у липні 2014 року, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та клопотання повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається , що при розгляді клопотання прокурора ОСОБА_7 , не заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, одночасно наполягав на своїй невинуватості, зазначаючи , що даного злочину він не вчиняв та взагалі не був знайомим з ОСОБА_12 ,тобто оспорював обставину, яка є необхідною умовою для прийняття процесуального рішення , тому його згода на закриття кримінального провадження із зазначеної підстави не може вважатися належною та достатньою.
Зважаючи на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинуваченим заперечувалася, висновок суду першої інстанції щодо відмови в застосуванні положень ст. 49 КК України, з урахуванням вищенаведених положень закону, належить вважати обгрунтованим та законним.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та не вбачає підстав для її скасування , з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора.
Зважаючи на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинуваченим заперечувалася, суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведених положень закону, був позбавлений можливості застосування положень ст. 49 КК України , шляхом постановлення відповідної ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 2о листопада 2018 року , якою було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та клопотання повернуто прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4