ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/206/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/289/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Білгород Дністровського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст.15 - ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання:
- за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк чотири роки;
- за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк чотири роки;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст.15 - ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, працюючого на посаді диспетчера відділу перевезень «ПВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця», з вищою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбаченихч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання:
- за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк три роки шість місяців;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
- за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
- за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді чотирьох років шести місяців обмеження волі, а ОСОБА_8 - у виді чотирьох років обмеження волі.
На підставі ч.3 ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_12 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо кожен із них протягом іспитовим строку тривалістю три роки для ОСОБА_7 та два роки ОСОБА_13 не вчинить нового злочину і виконає покладені на них судом обов`язки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на КільковичаІ.М. та ОСОБА_8 кожного окремо наступні обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вказаним вироком встановлено, що 26.12.2017 року, точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Лозова Харківської області, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на підроблення посвідчення особи, із корисливих мотивів, з метою використання підробленого паспорту для заволодінням чужим майном, маючи умисел видати себе за ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 - за ОСОБА_15 , вніс неправдиві відомості в паспорт громадянина України, серія і номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ МВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1 на фотокартку ОСОБА_8 , а в паспорт громадянина України, серія і номер НОМЕР_2 , виданий 23.05.2003 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом зміни первинного змісту документа: на сторінці №5 вклеєна фотокартка ОСОБА_7 і дописаний підпис, на сторінці №6 дописані всі рукописні записи і підпис.
Крім того, близько 14 год. 00 хв. 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи 26, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, використав завідомо підроблений документ з метою подальшого отримання кредиту, а саме надав працівнику Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» паспорт громадянина України, серія номер НОМЕР_2 , виданий 23.05.2003 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, згідно висновку технічної експертизи документів №6 від 11.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має зміни первинного змісту документа: на сторінці №5 вклеєна фотокартка і дописаний підпис; на сторінці №6 дописані всі рукописні записи і підпис.
Крім того, в цей же час ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному приміщенні, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, надав працівнику Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» завідомо підроблений документ, а саме: паспорт громадянина України, серія номер НОМЕР_2 , виданий 23.05.2003 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який згідно висновку технічної експертизи документів №6 від 11.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має місце зміни первинного змісту документа: на сторінці №5 вклеєна фотокартка і дописаний підпис, на сторінці №6 дописані всі рукописні записи і підпис, з метою подальшого оформлення картки «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 25000 грн. та використати їх на власні потреби.
Довівши свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_7 отримав кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_3 , договір SAMDNWFC7 з кредитним лімітом в сумі 500 грн., але в подальшому злочин не було закінчено за незалежних від його волі причин у зв`язку з тим, що працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» вказана картка була заблокована.
Крім того, ОСОБА_7 в 2015 році, точної дати та часу встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території м. Лозова Харківської області, знайшов паспорт громадянина України серія і номер НОМЕР_2 , виданий 23.05.2003 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та картку фізичної особи-платника податків № НОМЕР_4 , видану 03.10.2003 року Драбівським відділенням Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції на ім`я ОСОБА_14 .
Після цього, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вищевказаними паспортом та карткою фізичної особи-платника податків, які він залишив у себе.
Крім того, ОСОБА_7 в 2015 році, точної дати та часу встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території м. Лозова Харківської області, знайшов паспорт громадянина України серія і номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та картку фізичної особи-платника податків № НОМЕР_5 , видану 29.01.2007 року Лозівською об`єднаною Державною податкової інспекцією на ім`я ОСОБА_15 .
Після цього, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вищевказаними паспортом та карткою фізичної особи-платника податків, які він залишив у себе.
ОСОБА_8 26.12.2017 року, точного часу встановити не виявилось можливим, перебуваючи в м. Лозова Харківської області, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на підроблення посвідчення особи, із корисливих мотивів, з метою використання підробленого паспорту для заволодінням чужим майном, маючи умисел видати себе за ОСОБА_15 , а ОСОБА_7 - за ОСОБА_14 , вніс неправдиві відомості в паспорт громадянина України, серія і номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ МВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1 на свою фотокартку, а в паспорт громадянина України, серія і номер НОМЕР_2 , виданий 23.05.2003 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом зміни первинного змісту документа: на сторінці №5 вклеєна фотокартка ОСОБА_7 і дописаний підпис, на сторінці №6 дописані всі рукописні записи і підпис.
Крім того ОСОБА_8 , 26.12.2017 року, близько о 14:00 години, перебуваючи в приміщенні Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи 26, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом використав завідомо підроблений документ з метою подальшого отримання кредиту, а саме надав працівнику Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» паспорт громадянина України, серія номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно висновку технічної експертизи документів №5 від 10.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1.
Крім того, ОСОБА_8 , 26.12.2017 року, близько 14:00 години, перебуваючи в приміщенні Близнюківського відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, буд. 26, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, надав працівнику Близнюківського відділення Харківського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» завідомо підроблений документ, а саме: паспорт громадянина України серія і номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно висновку технічної експертизи документів №5 від 10.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1, з метою подальшого оформлення картки «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 7000 грн., та використати їх на власні потреби.
Проте ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками Управління безпеки по регіональним підрозділам ПАТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, ОСОБА_8 , 26.12.2017 року, близько 15:00 години, перебуваючи в приміщенні Близнюківського відділення ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованому за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи 24, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, використав завідомо підроблений документ з метою подальшого укладення кредитного договору грошових коштів, а саме надав працівнику Близнюківського відділення ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» паспорт громадянина України, серія номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно висновку технічної експертизи документів №5 від 10.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1.
Крім того, ОСОБА_8 , 26.12.2017 року, близько 15:00 години, перебуваючи в приміщенні Близнюківського відділення ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, буд. 24, повторно, діючи з прямим умислом, з метою наживи, керуючись корисливим мотивом, надав працівнику Близнюківського відділення ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» завідомо підроблений документ, а саме: паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_1 , виданий 28.02.2004 року Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно висновку технічної експертизи документів №5 від 10.01.2018 року Харківського НДЕКЦ МВС України має зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1, з метою подальшого укладання кредитного договору грошових коштів готівкою на суму 5000 грн., та використати їх на власні потреби.
Проте ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками поліції.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить, з урахуванням змінених доводів, вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити новий вирок, яким:

призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на 4 роки; за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на 2 роки; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на 1 рік; за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 років обмеження волі. На підставі ч.3 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитовим строку тривалістю 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки;

призначити покарання ОСОБА_8 : за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на 4 роки; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на 1 рік; за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на 1 рік; зач. 3 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 років обмеження волі. На підставі ч.3 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом іспитовим строку тривалістю 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує на те, що судом першої інстанції не враховано в повній мірі тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, оскільки підсудні скоїли умисні, корисливі злочини середньої тяжкості, не розкаялися в скоєному, вчинили злочини повторно. Зазначений факт, на думку прокурора, свідчить про те, що обвинувачені для себе належних висновків не зробили, і можуть в подальшому, продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, прокурор зазначає про те, що в резолютивній частині вироку судом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначені покарання без дотримання вимог КК України, та одним реченням призначені покарання за сукупністю злочинів із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, що є порушенням закону України про кримінальну відповідальність, тим самим не індивідуалізував покарання, та не визначив кожному засудженому остаточне покарання та звільнення від кримінальної відповідальності окремо.

Заслухавши доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі; думкиобвинувачених та їх захисників, які заперечували проти її задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурорав редакції змінених доводів підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в пред`явленому їм обвинуваченні та фактичні обставини вчинених злочинів в апеляційній скарзі не оспорюються, докази щодо обставин вчинення злочину у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, дані про особу винних, наявність обставин, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття та активного сприяння у розкриттю злочину, та обставини, що обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, та дані про особу обвинувачених, які є громадянами України; на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають; військовозобов`язані.
ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, має середню освіту, неодружений, утримує неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за місцем реєстрації, в силу ст.89 КК України судимостей не має.
ОСОБА_8 працює на посаді диспетчера відділу перевезень «ПВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця» де як і за місцем проживання характеризується позитивно, має вищу освіту, проживає в шлюбі без його реєстрації, має постійне місце проживання.
Крім того, судом також враховано висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторних правопорушень середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється також як середній.
Апеляційні доводи прокурора про зайву м`якість призначеногоОСОБА_7 та ОСОБА_8 остаточного покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, а також пройого незгоду з встановленим іспитовим строком, за вчинення обвинуваченими умисних, корисливих злочинів середньої тяжкостіта пов`язане з цим вимога апелянта щодо прийняти нового рішення в цій частині судом апеляційної інстанції, на думку колегії суддів - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.
При цьому колегія суддів враховує , що апеляційна вимога прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання на 6 місяців обмеження волі більше ніж призначив суд першої інстанції, а ОСОБА_8 на 1 рік обмеження волі більше , а потім обох звільнити від його відбування з випробуванням , взагалі носить формальний характер, оскільки не доводить, що виправлення обвинувачених відбудеться саме завдяки цьому строку покарання.
Отже, апеляційні вимоги прокурора про призначення більш суворого покарання, слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і попередження вчинення ними нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами прокурора колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами прокурора щодо неправильного застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст.70 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд спочатку призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за кожен злочин окремо, а вже потім визначив остаточне покарання кожному обвинуваченому покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України, а саме: ОСОБА_7 у виді 4 років 6 місяців обмеження волі, а ОСОБА_8 - 4 років обмеження волі. Судом також звільнено кожного обвинуваченого від відбування покарання окремо із встановлення відповідного іспитового строку кожному.

Призначене обом обвинуваченим покарання у спосіб зазначений у вироку, є зрозумілим щодо кожного обвинуваченого , не викликає двозначності у тлумаченні.

Тобто, в апеляційній скарзі не наведено жодних доказів, які б вказували на наявність порушень, передбачених ч.1 ст.413 КПК України.

Поряд з цим, апеляційні доводи прокурора про те, що судом помилково зазначено в резолютивній частині подвійне призначення покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.358 КК України, є обґрунтованими.

Згідно мотивувальної та резолютивної частини вироку, суд визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст.15 - ч.1 ст. 190 КК України.
Разом з тим, судом помилково було зазначено в резолютивній частині оскаржуваного вироку подвійне призначення ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.358 КК України, що може свідчити про наявність описки, виправлення якої в ході апеляційного розгляду шляхом зміни вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд змінює вироку, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.
За таких обставин, оскаржуваний вирок необхідно змінити та виключити з його резолютивної частини вказівку суду на повторне призначення ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задовольняється частково.
У решті колегія суддів погоджується з усіма висновками суду першої інстанції, вважає вирок суду законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в редакції змінених доводів задовольнити частково.

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку на повторне призначення покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.358 КК України.

В решті вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді