Справа № 611/342/19
Провадження № 1-кп/611/48/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Африканівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, за таких обставин.

18 лютого 2019 близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, що належить матері його колишньої співмешканки ОСОБА_5 та перебуває у житловому будинку домоволодіння АДРЕСА_2 , прийшов до території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 , упевнившись у тому, що його дії ніким помічені не будуть, через вхідні двері, що були зачинені на гачок, проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , де зі спальної кімнати зазначеного житлового будинку таємно викрав килим розміром 3,5/ 2,5 метри, вироблений з синтетичного матеріалу, вартістю, згідно висновку експерта від 05.03.2019 № 6/560СЕ-19, 697 грн. 70 коп.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився па власний розсуд, а саме відніс килим до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де сховав з метою подальшого використання у власних цілях.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 697 грн. 70 коп.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю і дав показання щодо обставин скоєного ним злочину так, як це викладено вище.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, уважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному, з проникненням до житла, викраденні чужого майна, і кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за статтею 185 ч. 3 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено: ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, проживає з батьками, братом і сестрою, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, у вчиненому кається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він раніше не судимий, його щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих злочином збитків шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 185 ч. 3 КК України, у виді позбавлення волі, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування ним покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 рік, який, на думку суду, є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, і покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, необхідних і достатніх для його виправлення і попередження нових злочинів.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Суд, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає за необхідне на підставі ч. 2 статті 124 КПК України стягнути з нього на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572 грн. 00 коп.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, і згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання та роботи і не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, необхідні і достатні для його виправлення і попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речовий доказ у провадженні килим розміром 3,5/2,5 метри, вироблений з синтетичного матеріалу, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити у неї.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1