ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1898/18

Провадження № 1-кп/486/59/2019

13 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження, внесене 05 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001049, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06 серпня 2002 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 29 листопада 2003 року з Білозерської ВК Херсонської області №105 в зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 27 квітня 2004 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 03 листопада 2005 року з Ольшанської ВК Миколаївської області №53 за постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2005 року, невідбутий строк 4 місяці 6 днів;

- 15 листопада 2006 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28 лютого 2007 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, 395, 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 14 квітня 2009 року з Казанківської ВК Миколаївської області №93 за постановою Казанківського районного суду Миколаївської області, невідбутий строк 7 місяців 13 днів;

- 02 квітня 2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 02 липня 2013 року, невідбутий строк 3 місяці 11 днів;

- 24 лютого 2014 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 10 квітня 2014 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 19 лютого т 2016 року зі Снігурівської ВК Миколаївської області №5;

- 14 березня 2017 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 20 серпня 2018 року з Казанківської ВК Миколаївської області №93 за постановою Казанківського районного суду Миколаївської області, невідбутий строк 7 місяців 4 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року близько 21:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_3 , попросив у останнього мобільний телефон «Xiaomi 4а» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 2432 гривні з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 40 гривень, для здійснення телефонного дзвінка, та пообіцяв повернути його після завершення розмови, таким чином увійшов у довіру останньому, у зв`язку з чим у нього виник корисливий умисел незаконно заволодіти телефоном, шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, повторно та з корисливих спонукань, не маючи намір в подальшому виконувати договірне зобов`язання з приводу повернення мобільного телефону, скориставшись моментом, коли потерпілий одягався, непомітно вийшов з викраденим телефоном з квартири, розпорядившись телефоном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2472 гривні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

12 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0001049 від 05 грудня 2018 року.

Відповідно до умов угоди потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0001049 від 05 грудня 2018 року за спільною ініціативою та добровільно у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України уклали угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - майнова шкода 2472 гривні, яку обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілому ОСОБА_6 в повному обсязі, а також узгоджене покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської областівід 14.03.2017 року і остаточно призначити покарання 1рік 6 місяців позбавлення волі. В угоді зазначено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд вважає, що угода містить всі реквізити, зазначені у ст.471 КПК України, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 та ч. 2 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення укладена між ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просили суд затвердити угоду про примирення від 12 лютого 2019 року.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, заслухавши доводи обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілого, а також думку прокурора, суд вважає, що угода про примирення, укладена між обвинуваченим і потерпілим, відповідає вимогам КПК України та КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.190 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речового доказу необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 12 лютого 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 05 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001049, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання 1 рік 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати до нового покарання, невідбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської областівід 14 березня 2017 року і остаточно призначити покарання 1рік 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту прибуття ОСОБА_4 до кримінально-виконавчої установи відповідного типу.
Речовий доказ картонну коробку з-під телефону «Xiaomi 4а», що знаходиться на зберіганні у потерпілого, залишити у власника потерпілого ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1