УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року

м. Київ
справа № 678/1046/18
провадження № 51-880ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 25 січня та 11 лютого 2019 року.
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року залишена без задоволення скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по його заяві про кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Суддя Хмельницького апеляційного суду ухвалою від 25 січня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
Після чого, ОСОБА_4 повторно подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого судді.
Суддя Хмельницького апеляційного суду ухвалою від 11 лютого 2019 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді та рішеннями апеляційного суду, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали апеляційного суду і вказати місцевому суду порушити справу за ч. 2 ст. 187 КК.
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також скаржнику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, або змінити судову ухвалу першої інстанції і відкрити кримінальне провадження.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 01 березня 2019 року, серед іншого, встановив, що його скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Скаржнику було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому Верховний Суд, також звернув увагу ОСОБА_4 на тому, що доводи його касаційної скарги зводились до його незгоди з ухвалою слідчого судді, яка не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши подану ОСОБА_4 заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник вказані в ухвалі касаційного суду від 01 березня 2019 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався та допустився нових порушень вказаної норми закону.
Насамперед Верховний Суд зазначає, що пунктом 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Цей суд здійснює свої повноваження відповідно до положень глави 32 КПК, зокрема ст. 436, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги.
Однак ОСОБА_4 повторно, звертаючись до Верховного Суду, усупереч цим вимогам КПК подав не касаційну скаргу, а заяву.
Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Однак, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 знову наводить доводи, які фактично зводяться до його незгоди з ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2019 року, яка, як вже вказував Верховний Суд, відповідно до положень статей 310, 424 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому, ОСОБА_4 , як і в попередній касаційній скарзі, так і не навів доводів на обґрунтування незаконності ухвал апеляційного суду від 25 січня та 11 лютого 2019 року, якими йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження і повернуто його апеляційну скаргу відповідно. Зокрема, скаржник знову не зазначив, яких саме порушень допустився апеляційний суд, приймаючи вищевказані рішення за наслідком розгляду його апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді, в чому саме ці порушення полягали, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвал апеляційної інстанції, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 309, 399, 412 цього Кодексу.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, при повторному зверненні до Верховного Суду ОСОБА_4 знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3