Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0001015 про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , з участю:

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням процесуальних обв`язків щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримутись від спілкування зі свідками чи іншими особами визначеними слідчим за даним кримінальним провадженням.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено до 20 січня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 25 вересня 2018 року близько 11 год, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_13 2000 доларів США та біжутерію, чим останньому було завдано збитків на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Слідчий суддя мотивував відмову у задоволенні клопотання тим, що наведені прокурором ризики є характеристикою можливої ситуації, що має невизначеність у результаті, при можливій наявності несприятливих наслідків, а не предметним обґрунтуванням ризиків. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи певних обмежувальних заходів.
Не погодившись із судовим рішенням, прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 30 діб та тримати його в Рівненському слідчому ізоляторі. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Доводить, що судом не досліджено та не надано оцінки всім матеріалам та обставинам, що мають суттєве значення при застосуванні запобіжного заходу; не враховано характер, обставини та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просить задовольнити апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просять ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , не встановив необґрунтованих чи недопустимих обставин в даному кримінальному провадженні. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного законом до тяжких злочинів. Разом з тим, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання.

В суді апеляційної інстанції прокурор не довів та не обґрунтував наявність в діях ОСОБА_6 ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не надав жодних документів, які б підтверджували твердження, що перебуваючи на волі підозрюваний буде порушувати покладені на нього обов`язки.

Доказів перешкоджання досудовому розслідуванню підозрюваним прокурором не наведено ні в апеляційній скарзі, ні при судовому розгляді в апеляційному суді. За таких обставин покликання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є безпідставними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції перевірено, що підозрюваний ОСОБА_6 виконує покладені на нього згідно ухвали суду обов`язки, з`являється на всі судові засідання, незважаючи на значну віддаленість місця його проживання, що не заперечується стороною обвинувачення.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Колегією суддів встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року щодо відмови продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3