Справа № 173/2790/18
Номер провадження1-кп/173/280/2018
12 грудня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, не працюючого, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджений:
-28.02.2011 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки; - Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2012 року відмінено випробувальний термін, направлено до ВК терміном 4 роки; 05.01.2017 року звільнений з Сінельниковскої ВК Дніпропетровської області №94, постановою Сінельниковського місцевого суду Дніпропетровської області від 28.12.2016, ст.81 КК України умовно-достроково, невідбутий термін 8 місяців 28 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 (відносно якого Верхньодніпровським районним судом постановлено вирок 04.12.2018 року та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки), 22 жовтня 2018 року близько о 12:00 години, через відкриті в`їзні ворота зайшли на територію подвір`я Верхньодніпровської районної Ради, за адресою: АДРЕСА_2 , з цілю зібрати грецькі горіхи біля будівлі гаражу на вище вказаному подвір`ї. Під час збирання горіхів на території подвір`я Верхньодніпровської районної Ради ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 побачили біля котельні два велосипеди «Україна», належні двірнику ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_4 внаслідок раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, вступивши в попередню змову із ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, 22 жовтня 2018 року, приблизно о 12:30 годині, скориставшись тим, що на подвір`ї установи нікого не має, керуючись корисливими намірами, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і вони діють таємно, взяли в руки два велосипеди «Україна» вартістю 1600,00 гривень та 1250,00 гривень відповідно та викотили їх через відкриті в`їзні ворота, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2850,00 гривень, в цінах, діючих на момент вчинення кримінального правопорушення.
З викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли та у подальшому викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою повністю визнав, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та суду пояснив, що дійсно він у жовтні 2018 року, перебуваючи на території подвір`я Верхньодніпровської районної ради разом з ОСОБА_6 , викрали два велосипеди. У скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах у нього було викрадено належне йому майно, а саме два велосипеди «Україна». Викрадене майно повернуто, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому судом не обговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявляв.
Питання про речові докази підлягає вирішенню за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не обирається.
Речові докази по справі два велосипеди марки «Україна», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.