Справа № 214/1051/19
1-кп/214/482/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , -
встановив:

У провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Прокурор надав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, скоєного у період відбування покарання з випробування, не має міцних соціальних зв`язків та може переховуватись від суду чи вчиняти інші правопорушення, тому вважає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Потерпіла підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений, його захисник, кожен окремо, заперечували проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали за можливе застосувати запобіжний захід - домашній арешт.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов такого висновку.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, вчиненого під час відбування покарання з випробуванням, раніше судимий, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та може переховуватись від суду та вчинити інше правопорушення.
Виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Разом з тим, приймаючи вказане вище рішення, хоча колегією суддів і враховані посилання захисника ОСОБА_7 про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, однак вони не спростовують наявності ризиків за встановлених вище обставин.
Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а отже наявні підстави та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою строком на шістдесят днів.
За вище вказаних обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 110, 314-317, 369, 371 КПК України, суд, -

ухвалив

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто строком до 27 квітня 2019року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1