№ 183/6136/15-к
№ 1-кп/204/12/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000307 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.12.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України;

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно наказу № 167 від 15 серпня 2014 року ( по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця призваного під час мобілізації, був зарахований до списків особового складу та призначений на посаду старшини п`ятої стрілецької роти третього стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .
Старший прапорщик ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
24 серпня 2014 старшому прапорщику ОСОБА_4 було надане звільнення з розташування військової частини до 16 години 24 серпня 2014 року.
Однак, 24 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації, не прибув вчасно на військову службу, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.
04 вересня 2015 року старший прапорщик ОСОБА_4 був затриманий та доставлений до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону працівниками УКР ГУ МВС України у Дніпропетровській області. Таким чином, у період з 24 серпня 2014 року по 04 вересня 2015 року, старший прапорщик ОСОБА_4 ухилявся від військової служби.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.
ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно в період проходження військової служби під час мобілізації, будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді старшини п`ятої стрілецької роти третього стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 24 серпня 2014 року по 04 вересня 2015 року, не з`являвся на службу зі звільнення, в зв`язку з сімейними обставинами.
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням. Призначення іншого виду покарання, суд вважає недостатнім та недоцільним.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом двох років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1