Постанова
Іменем України

20 грудня 2018 року
м. Київ

справа № 738/200/18
провадження № 51-8574 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників (у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000682, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 вказаного Кодексу засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , такої, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , такої, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за касаційними скаргами захисника засудженої ОСОБА_11 ОСОБА_6 , захисника засудженої ОСОБА_10 ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2018 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2018 року, засуджено:
ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 304 КК України на строк 5 років; за ч. 3 ст. 187 КК України на строк 9 років із конфіскацією всього майна, яке йому належить. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 вказаного Кодексу до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину призначеного покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року й остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням статей 69, 98 вказаного Кодексу - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки без конфіскації майна.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неповнолітні, втягнув їх у злочинну діяльність на вчинення розбою з проникненням у житло, вступивши з ними у попередню змову.
Так, 12 грудня 2017 року близько 21.00 год. ОСОБА_9 , який раніше вчинив розбій, та неповнолітні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за попередньою змовою проникли до будинку на АДРЕСА_1 , де мешкала ОСОБА_12 , та погрожуючи останній вбивством і демонструючи ніж, що потерпіла сприйняла як реальну загрозу її життю, заволоділи грошовими коштами та продуктами харчування на загальну суму 1407,05 грн.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_11 , просить змінити судові рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої ОСОБА_11 через суворість. Просить застосувати до своєї підзахисної положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням. На думку захисника, суди повною мірою не врахували всіх даних, які характеризують особу засудженої, та пом`якшуючих покарання обставин. Також указує на те, що апеляційний суд істотно порушив право засудженої ОСОБА_11 на подання письмових заперечень на апеляційні скарги.

В аналогічних за змістом касаційних скаргах захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , та захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , просять скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважають, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ч. 1 ст. 402 КПК України, оскільки встановивши строк на подання заперечень до 14 серпня 2018 року, розглянув справу щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 10 серпня 2018 року, чим істотно порушив право учасників судового провадження на подання письмових заперечень на апеляційні скарги.
Прокурори, які брали участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, подали заперечення на касаційні скарги захисників, в яких просили залишити скарги без задоволення.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор під час касаційного розгляду не підтримала касаційні скарги захисників та просила залишити судові рішення без зміни.
Захисники підтримали касаційні скарги й просили їх задовольнити.
Мотиви Суду:
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому висновок суду про призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 колегія суддів не перевіряє, оскільки зазначене в касаційних скаргах не оспорюється. Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій у касаційних скаргах захисників також не оспорюється.
Доводи захисника ОСОБА_6 про необхідність звільнення засудженої ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 69 КК Українипризначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначене ОСОБА_11 покарання відповідає цим вимогам закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні засудженій ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про її особу, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, а також обставини, які були визнані такими, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою. Також суд урахував досудову доповідь уповноваженої особи Менського районного сектору з питань пробації.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 ,суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, серед яких і ті, на які посилається захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі, суд, застосувавши ст. 69 КК України, призначив ОСОБА_11 інше, більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

Щодо суворості призначеного ОСОБА_11 покарання та необхідності застосування до неї положень ст. 75 КК України захисник ОСОБА_6 наводив в апеляційній скарзі аналогічні доводи, які суд апеляційної інстанції перевірив та визнав безпідставними.
При цьому свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Призначене покарання є законним, справедливим, воно сприятиме перевихованню ОСОБА_11 та попередженню вчинення нею нових злочинів. Підстав для застосування ст. 75 КК України, про що йдеться у касаційній скарзі, не вбачається.
Доводи захисників про порушення апеляційним судом прав учасників судового провадження на подання письмових заперечень на апеляційні скарги також є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, Апеляційний суд Чернігівської області 24 липня 2018 року відкрив провадження за апеляційними скаргами засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , її законного представника ОСОБА_13 , захисника засудженої ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_12 та заступника керівника Менської місцевої прокуратури ОСОБА_14 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від18 червня 2018 року і прийняв рішення про надіслання учасникам судового провадження копії зазначеної ухвали разом із копіями апеляційних скарг, інформацією про їхні права та обов`язки, а також установив строк для подання заперечень на скарги до 14 серпня 2018 року.
31 липня 2018 року Апеляційний суд Чернігівської області закінчив підготовчі дії та призначив апеляційний розгляд кримінального провадження за вказаними апеляційними скаргами щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на 10.00 год. 10 серпня 2018 року.
Звукозапис судового провадження в суді апеляційної інстанції від 10 серпня 2018 року свідчить про те, що жодних клопотань про відкладення цього розгляду, в тому числі з метою надання письмових заперечень на апеляційні скарги, учасники судового провадження не заявляли. Будь-які дані про наявність таких клопотань відсутні також і у матеріалах кримінального провадження.
При цьому під час розгляду апеляційним судом 10 серпня 2018 року вказаного провадження були присутні особисто прокурор, засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , законні представники неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які висловлювали свої позиції, в тому числі з приводу заперечень на апеляційні скарги учасників судового провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що в ході судового провадження кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій не було допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування судових рішень, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3