Провадження № 1-кп/243/767/2018
Справа № 243/8684/18
УХВАЛА
14 листопада 2018 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області(Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001694 від 14 серпня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
перекладач ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Враховуючи ту обставину, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою не було вручено обвинуваченому у строки, передбачені чинним КПК України, розгляд вказаного клопотання було відхилено, разом з тим, судом відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, було самостійно поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що є доцільним продовження тримання під вартою, враховуючи ту обставину, що останній обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, ризики, які були наявні на час обрання запобіжного заходу на сьогодні не зменшилися. На сьогодні справа перебуває на стадії судового провадження, при цьому не допитані ні потерпіла, і свідки, обвинувачений вину визнає частково, отже є всі підстави вважати, що ризик перешкоджанню судовому розгляду на сьогодні існує з високим ступенем ймовірності. Крім того, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, не працює, раніше неодноразово засуджений за корисливі злочини, та за таких обставин існують підстави для доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки в даному випадку, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні висловив клопотання про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зазначивши, що на сьогодні прокурором не представлено клопотання ані йому, ані його підзахисному, до того ж жодний з ризиків, про які говорить прокурор, ним не доведено.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свого захисника.
Заслухавши думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3-5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно із вимогами п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Відповідно п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
При вирішенні питання про доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність доведених прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджений за корисливі злочини, та на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, та ступень тяжкості якого може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою.
Суд зважає, що обвинувачений має задовільний стан здоров`я, не одружений, осіб на утримання не має, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. При цьому, обвинувачений був неодноразово засуджений за корисливі злочини і на сьогодні відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які дали суду підстави вважати, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень та може ухилитися від явки до суду при обранні запобіжного заходу на сьогодні продовжують існувати.
Суд враховує, що на сьогодні справа перебуває на стадії судового провадження, яка є вирішальною, при цьому показання свідків та потерпілої, зафіксовані у протоколах допиту на стадії досудового провадження, не є джерелом доказів у справі, а отже кожен свідок повинен бути допитаний безпосередньо у судовому засіданні, за таких обставин, ризик впливу на свідків і потерпілої та /або інше перешкоджання в кримінальному провадженні є на думку суду ймовірним з достатньо високим ступенем.
Суд враховує, що даний запобіжний захід є винятковим, однак, на думку суду, без продовження застосованого саме такого заходу забезпечення кримінального провадження існує ризик щодо вчинення інших кримінальних правопорушень а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_3 про який йдеться в клопотанні прокурора.
З огляду на викладене, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання доведеним ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку утримання під вартою обвинуваченого вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_3 , обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, підстав передбачених ч. 4 ст. 184 КПК України, для незастосування застави немає, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне також продовжити дію застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35240,00 грн.
Суд вважає, що з урахуванням особи ОСОБА_3 , застава у зазначених межах здатна забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою суду, а також виконувати обов`язки: не відлучатися з м. Слов`янська без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. В разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314 317 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на строк 60 (шістдесят діб), з 14 листопада 2018 року до 12 січня 2019 року включно.
Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти після внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. на депозитний рахунок: одержувач платежу територіальне управління державної судової адміністрації в Донецькій області, поточний рахунок 1792, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 будуть покладені наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою судді до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області;
2) не відлучатися із м. Слов`янськ Донецької області, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього вищевказаних обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава звернута в дохід держави.
Ухвала підлягає негайному виконанню та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1