Справа № 627/1116/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2019смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українки, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта повна загальна середня, не працюючої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України,-

у с т а н о в и в :

В середині липня 2018 року, в денний час, ОСОБА_6 перебувала на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та у останньої виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів. Так, з метою особистого збагачення, обвинувачена розповсюдила по смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області оголошення з приводу продажу будинку та земельної ділянки площею 0,15 га, що розташовані за вищевказаною адресою, попередньо знаючи, що даний будинок та земельну ділянку продавати не буде. 15 липня 2018 року до ОСОБА_6 по номеру телефону, який був зазначений в оголошенні, з метою придбання належних їй будинку та земельної ділянки, звернулася потерпіла ОСОБА_5 та вони домовились про зустріч. Усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_5 зацікавилася придбанням вказаного майна, наступного дня, 16 липня 2018 року, о 14 год. 00 хв., обвинувачена зустрілася з останньою на території вищевказаного будинку та в ході розмови вони домовилися про купівлю-продаж. Достовірно знаючи, що продавати будинок та присадибну ділянку не буде, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , шляхом обману, обвинувачена забажала отримати передоплату в сумі 3 000 (три) тисячі гривень, яку потерпіла їй передала, а в подальшому всю суму. Після цього ОСОБА_6 на телефонні дзвінки не відповідала та уникала зустрічі з ОСОБА_5 ..
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Також, в середині липня 2018 року, в денний час, ОСОБА_6 перебувала на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та у останньої виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів. Так, з метою особистого збагачення, обвинувачена розповсюдила по смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області оголошення з приводу продажу будинку та земельної ділянки площею 0,15 га, що розташовані за вищевказаною адресою, попередньо знаючи, що даний будинок та земельну ділянку продавати не буде. 20 липня 2018 року до ОСОБА_6 по номеру телефону, який був зазначений в оголошенні, з метою придбання належних їй будинку та земельної ділянки, звернувся потерпілий ОСОБА_4 та вони домовились про зустріч. Усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_4 зацікавився придбанням вказаного майна, наступного дня, 21 липня 2018 року, в денний час, обвинувачена зустрілася з останнім на території вищевказаного будинку та в ході розмови вони домовилися про купівлю-продаж. Достовірно знаючи, що продавати будинок та присадибну ділянку не буде, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 , шляхом обману, обвинувачена забажала отримати передоплату в сумі 3 000 (три) тисячі гривень, яку потерпілий їй передав, а в подальшому всю суму. Після цього ОСОБА_6 на телефонні дзвінки не відповідала та уникала зустрічі з ОСОБА_4 ..

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У підготовче судове засідання суду надана угода про примирення укладена 13.03.2019 року між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 ,зі змістом якої вони погодились, що ОСОБА_6 понесе покарання за ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України, якою передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості(ч.1 ст.190 КК України) та злочином середньої тяжкості (ч.2 ст.190 КК України).

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у вчиненні злочинів визнала, щиро розкаялася , підтвердила, що угоду про примирення вона уклала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, просила затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 зі свого боку також підтвердила суду, що зазначена угода укладена добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди є зрозумілими. Просила суд затвердити зазначену угоду про примирення, зазначивши, що шкода спричинена їй злочином відшкодована.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтвердив суду, що зазначена угода укладена добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди є зрозумілими. Просив суд затвердити угоду про примирення, зазначивши, що шкода спричинена йому злочином відшкодована.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті, передбаченої ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання, з урахуванням особи обвинуваченої.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження: потерпілими та обвинуваченою і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судових витрат по справі немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 13 березня 2019 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання за цим законом у виді:

за ч.1 ст.190 КК України 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.2 ст.190 КК України 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- розписки ОСОБА_6 , що знаходяться в матеріалах справи, - залишити у останніх.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в Харківський апеляційний суд через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1