Справа №630/146/19 Провадження №1-кп/630/19/19
В И Р О К

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження №0000206 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з професійно- технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, за таких обставин.

ОСОБА_4 07 лютого 2019 року в денний час доби, в період з 12.00 до 13.00 год., маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, прибув до приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан, тим самим проник на територію подвір`я, де підійшов до сараю, звідки з даху зняв латунну сітку вагою 15 кг, тим самим викравши її.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1275 грн.

Крім того, ОСОБА_4 13 лютого 2019 року в денний час доби, в період з 12.00 год. до 13.00 год., маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, прибув до приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан, тим самим проник на територію подвір`я, де підійшов до сараю, звідки з даху зняв латунну сітку вагою 13 кг 80 грам, тим самим викравши її.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1111 грн., а всього завдавши потерпілому шкоди на 2386 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаних вище злочинів, щиро розкаявся, пояснив причину скоєння злочинів, як необдуману поведінку, яку засуджує, обіцяв, що в подальшому такого не вчинятиме, грошові кошти від реалізації викраденого майна витратив на продукти харчування для родини. Не оспорював фактичні обставини справи, зазначені вище, та підтвердив вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) поєднаного з проникненням у сховище та таємного викрадення чужого майна (крадіжки) поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно, за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченню досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не оспорює висновки експертизи та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Матеріальна шкода потерпілому відшкодована, цивільний позов не заявлено.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаних вище злочинів та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено, суд не має сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною стороною обвинувачення повністю та, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, кваліфікує дії ОСОБА_4 саме за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відноситься до тяжких злочинів, дані про особу, а також обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ч.2 ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, та попередження вчинення нових кримінальних злочинів. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 вчинив тотожні злочини, а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України за всіма епізодами крадіжок, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини однієї статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують, що повністю узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12. Тому, за кожен із епізодів крадіжок не може бути призначено і окреме покарання.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, які в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його дії.

Разом з тим, суд звертає увагу й на те, що шкода потерпілому відшкодована повністю, обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свою поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Потерпілим у провадженні цивільний позов не заявлений.

Тому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, сприяв розкриттю злочину, позицію потерпілого, який заявив про відсутність з його боку претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 , суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Питання щодо судових витрат слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України, щодо речових доказів - в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.100,124,128-129,349, 368-371, 373-375, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Процесуальні витрати за виконання товарознавчої експертизи № 6002 від 19 березня 2019 року в сумі 314 (триста чотирнадцять) гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави.

Речові докази по справі, передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 (латунні сітки) вважати повернутими власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілому направити копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя (підпис)ОСОБА_1