Справа № 509/478/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь Одеської області клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001298 від 26.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 року прокурор звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням, з якого вбачається, що слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001298 від 26.06.2018 року внесеному до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України за фактом звернення ОСОБА_4 , щодо шахрайських дій відносно нього.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.06.2018 до чергової частини Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Овідіопольського районного суду №509/2586/18 від 25.06.2018, щодо внесення відомостей до ЄРДР заяви громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення проти нього та його дружини шахрайських дій громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Згідно даної заяви вбачається факт незаконного заволодіння майном ОСОБА_4 , а саме грошовими коштами в сумі 15000 доларів США та автомобілем марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування, під час допиту потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , встановлено наступне, що з метою здійснення купівлі домоволодіння, а саме окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є неоформленою будівлею, про яку відсутні відомості в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, та умовно відноситься до квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, 03.06.2017 ОСОБА_4 передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 393 000 гривень). При цьому ОСОБА_4 не знав, що домоволодіння (окремо розташована будівля за адресою: АДРЕСА_1 ), яке йому пропонувала ОСОБА_8 для купівлі, не має правовстановлюючих документів, власника, та не може бути відчужене, також ОСОБА_4 вважав, що передає грошові кошти в якості частини від загальної суми вартості будинку (частина розстрочки).

При цьому з 03.06.2017, ОСОБА_4 разом із дружиною та дітьми фізично переїхали мешкати до вказаного домоволодіння.

Наприкінці липня 2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наполягали на отриманні від ОСОБА_4 наступної виплати грошових коштів в якості частки від загальної суми вартості будівлі (квартири, частки в суміжній власності) в розмірі 15 000 доларів США, однак не маючи вказаної грошової суми, ОСОБА_4 , домовився про безоплатну передачу власного автомобіля марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , в якості виплати, на що останній погодився.

06.10.2017, вказаний автомобіль було переоформлено з ОСОБА_4 на ОСОБА_9 , та змінено державний номерний знак з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 . В своїх показах ОСОБА_9 , зокрема вказав, що він не отримав автомобіль від ОСОБА_4 безоплатно, а купив в останнього за 12 300 доларів США (що на момент здійснення передачі грошей дорівнює 322 260 гривень), однак будь-яких підтверджуючих доказів цьому факту не надав.

В подальшому ОСОБА_8 на вимоги ОСОБА_4 відмовилась повертати оплачені ним 15 000 доларів США, а ОСОБА_9 відмовився повертати автомобіль, безоплатно переданий в рахунок сплати частки коштів за вказаний об`єкт нерухомості.

09.08.2018 вищевказаний автомобіль ОСОБА_9 переоформлено в територіальному сервісному центрі № 5152 та змінено державний номерний знак з НОМЕР_3 на НОМЕР_4 у зв`язку із втратою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Після чого, 02.10.2018 автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 переоформлено на громадянина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та змінено державний номерний знак з НОМЕР_4 на НОМЕР_5 .

За таких обставин, з метою збереження речового доказу та недопущення подальшого відчуження та приховування даного транспортного засобу 21.11.2018 року за клопотанням слідчого погодженого з процесуальним керівником слідчим суддею Овідіопольського районного суду винесено ухвалу № 509/5408/18, якою накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 .

24.01.2019 року колегія суддів Одеського апеляційного суду розглянувши апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді від 21.11.2018 року про накладення арешту на майно ухвалила частково задовільнити апеляційну скаргу скасувавши ухвалу про арешт майна постановивши нову ухвалу, якою клопотання повернути прокурору для усунення недоліків.

В ході огляду аудіозапису, який був долучений до кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 встановлено факт того, що автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску був безоплатно переданий ОСОБА_9 в рахунок часткової сплати вартості щодо купівлі окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.1 ст.131 КПК України для досягнення дієвості кримінального провадження, передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів . У випадку, необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, згідно матеріалів кримінального провадження вбачається що транспортний засіб, який до вчинення кримінального правопорушення належав на праві власності потерпілому ОСОБА_4 , в наслідок дій ОСОБА_9 вибув із власності власника майна, таким чином являється об`єктом кримінально-протиправних дій у вказаному кримінальному провадженні, а тому може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідно до вимог ст.170 КПК України підлягає збереженню в якості речового доказу.

При цьому згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, факт того, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, адже добросовісний набувач ОСОБА_10 дізнавшись про те, що згідно ухвали слідчого судді від 21.11.2018 року на придбаний ним автомобіль накладено арешт та встановлена заборона відчуження, користування та розпорядження, в ході допиту в якості свідка відмовився повідомляти про фактичне місце знаходження вказаного транспортного засобу. В зв`язку з чим працівникам поліції не вдалося виконати ухвалу слідчого судді про розшук, затримання та доставлення вказаного автомобілю до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Таким чином вбачається, що незастосування арешту майна як заходу забезпечення перешкоджатиме встановленню істини по справі, адже існують ризики того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, або відчужене добросовісним набувачам, що унеможливить забезпечення вимог ст.2 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню адже прокурором було доведено в судовому засіданні необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього кодексу.

При цьому, слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна враховано: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для добросовісного набувача.

Керуючись ст.ст.98, 131-132, 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (із позначенням у відповідних базах даних: про заборону відчуження, користування та розпорядження).

Надати можливість уповноваженим службам поліції, для забезпечення арешту та зберігання, здійснити розшук, затримання та доставляння автомобіля «TOYOTA», моделі «PRADO 2,7», 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 , до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Одеська 8.

Ухвала може бути оскаржена до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1