Провадження № 11-кп/4808/12/19
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Кукурудз
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.10.2018 року, відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого інструктором Івано-Франківської Федерації УШУ, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Угринів, Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.1 ст.186 КК України - арешт на строк п`ять місяців;

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України обмеження волі на строк три роки;

за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обмеження волі на строк три роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому визначено рахувати з часу фактичного затримання для відбування призначеного цим вироком покарання. Відповідно до ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 23.11.2017 року до 21.06.2018 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід домашній арешт ОСОБА_7 залишено без змін.

ОСОБА_10 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк три роки;

за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , 8000 грн. ( вісім тисяч гривень ) на відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Цивільні позови представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УДКСУ у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 4499 гривень 71 копійку процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз №4.3-333/17 від 30.11.2017, №4.3-199/17 від 28.07.2017, №4.3-284/17 від 08.11.2017 , №4.3-303/17 від 20.11.2017, №4.3-290/17 від 10.11.2017, №4.3-334/17 від 30.11.2017, №1.3-674/17 від 26.10.2017, №1.2-764/17 від 28.11.2017, №2.1-1657/17 від 07.12.2017.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 солідарно в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УДКСУ у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 988 гривень 70 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи №1.2-645/17 від 27.10.2017.

Стягнуто з ОСОБА_10 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УДКСУ у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 395 гривень 48 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №4.3-336/17 від 14.12.2017.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 31.05.2017 близько 15 год. ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_19 знаходився в під`їзді №2, житлового будинку АДРЕСА_5 . Перебуваючи на вказаному місці, ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_20 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_20 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього його мобільний телефон. На прохання ОСОБА_7 потерпілий добровільно передав йому власний мобільний телефон марки «ZET BLADE L5 PLUS», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-333/17 від 30.11.2017 становить 1 281 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон марки « ZET BLADE L5 PLUS», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , у руках, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконно збагачення, відійшов в сторону від ОСОБА_20 , після чого вчинив дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, а саме покинув місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_20 спричинено майнову шкоду на суму 1 281,00 грн.

Окрім цього, 17.06.2017 близько 18 год. ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_21 знаходився в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_21 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_22 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього його мобільний телефон. На прохання ОСОБА_7 потерпілий добровільно передав йому власний мобільний телефон марки «Smartphone pixus hit», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-199/17 від 28.07.2017 становить 1 541,50 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон марки «Smartphone pixus hit», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 у руках, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконно збагачення, відійшов в сторону від ОСОБА_21 , після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, відкрито привласнив вказаний мобільний телефон, покинувши місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_22 спричинено майнову шкоду на суму 1541,50 грн.

Крім того, 09.09.2017 близько 16 год. ОСОБА_7 , спільно із малолітнім ОСОБА_23 , знаходився в дворі житлового будинку АДРЕСА_6 . Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_23 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_23 , провів останнього до проїзної частини дороги, що по вул. Набережна, в м. Івано-Франківську. В подальшому ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_23 його мобільний телефон. На прохання ОСОБА_7 малолітній ОСОБА_23 добровільно передав йому мобільний телефон марки «ZTE Blade GF3», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-284/17 від 08.11.2017 становить 1566 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон марки «ZTE Blade GF3», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 у руках, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення, відійшов в сторону від ОСОБА_23 , після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, повторно відкрито привласнив вказаний мобільний телефон покинувши місце вчинення злочину. Надалі ОСОБА_7 розпорядився викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_17 спричинено майнову шкоду на суму 1566,00 грн.

Крім того, 11.09.2017 близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_7 спільно із малолітнім ОСОБА_24 знаходився на футбольному майданчику школи № 17, що по вул. Набережна, 16-а, в м. Івано-Франківську. Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_24 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_24 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив його мобільний телефон. На прохання ОСОБА_7 малолітній ОСОБА_24 добровільно передав йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Star Advance», білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , вартість якого згідно висновку експерта №4.3-303/17 від 20.11.2017 становить 883,00 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Star Advance», білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 у руках, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення, відійшов в сторону від ОСОБА_24 та перескочив сітчастий паркан. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, повторно відкрито привласнив вказаний мобільний телефон, покинувши місце вчинення злочину. Надалі ОСОБА_7 розпорядився викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_24 спричинено майнову шкоду на суму 883,00 грн.

Крім того, 19.09.2017 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_25 знаходився в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_7 . Перебуваючи на вказаному місці, ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_25 дізнався, що в нього на шиї знаходиться золотий ланцюжок із золотим хрестиком, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел спрямований на заволодіння вказаними золотими виробами.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_25 , під приводом цікавості, попросив у потерпілого зняти та надати йому для огляду дані золоті вироби. На прохання ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_25 добровільно передав йому золотий ланцюжок 585 проби, вагою 2,91 г., та золотий хрестик 585 проби, вагою 0,9 г., вартість виробів згідно висновку експерта № 4.3-290/17 від 10.11.2017 становить 2412,65 гривень.

В подальшому, ОСОБА_7 , отримавши вказані золоті вироби, продовжуючи спілкування із ОСОБА_25 , помістив їх до правої верхньої кишені штанів, в які був одягнутий, та почав рухатись в сторону виходу із житлового під`їзду будинку, маючи на меті із незаконно здобутим майном покинути місце вчинення злочину. В цей час неправомірні дії ОСОБА_7 були помічені ОСОБА_25 , який з метою припинення неправомірних дій ОСОБА_7 , схопив його за верхній одяг та в усній формі висловив вимогу припинити свої протиправні дії.

В ході чого ОСОБА_7 , не маючи на меті повертати незаконно здобуте майно та довести злочин до кінця, діючи умисно та повторно, різким рухом вирвався від потерпілого ОСОБА_25 , після чого, вибігши через вхідні двері житлового під`їзду, покинув місце вчинення злочину, отримавши можливість розпорядитись викраденим.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_25 спричинено матеріальні збитки на загальну суму 2412,65 гривень.

Також, 13.11.2017 близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 спільно із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_26 знаходився в приміщенні «Chicken Hut", що по вул. Залізнична, 49, в м.Івано-Франківську. Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_26 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , попередньо увійшовши в довіру ОСОБА_26 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього його мобільний телефон. На прохання ОСОБА_7 потерпілий добровільно передав йому власний мобільний телефон марки «IPhone 5S», сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-334/17 від 30.11.2017 становить 3 930,00 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи мобільний телефон марки «IPhone 5S», сірого кольору у руках, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконно збагачення, відійшов в сторону від ОСОБА_26 після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, вийшов на вулицю і повторно відкрито привласнив вказаний мобільний телефон, покинувши місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_26 спричинено майнову шкоду на суму 3 930,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , при невстановленому місці та обставинах, вступили у злочинну змову з метою вчинення крадіжки грошових коштів, які знаходились у приміщенні продуктового магазину «Тропік», що розташований по вул. Набережна, буд. 4, у м. Івано-Франківську. З цією метою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 14.10.2017 близько 00 год. 40 хв. прийшли до приміщення продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за вказаною вище адресою.

Перебуваючи на вказаному місці, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 , шляхом пошкодження навісного ролету вхідних дверей приміщення магазину, незаконно проник в його середину, а ОСОБА_10 залишився на вулиці та спостерігав за тим, щоб їхні неправомірні дії не були викриті.

Після чого, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному вище приміщенні магазину «Тропік», діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , таємно викрали із шухляди робочого місця продавця грошові кошти в сумі 1500 грн., які належать потерпілому ОСОБА_18 .

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинули та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 17 листопада 2017 року близько 19 год. ОСОБА_10 знаходився у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_8 , де спільно із своїм товаришем ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 проводили свій вільний час. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_10 побачив ноутбук ОСОБА_11 , який знаходився у приміщенні кухні, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав ноутбук марки «ASUS» модель: Х 550СС ХХ 030D, SN: D7NOCV675073308, чорного кольору, який належав ОСОБА_11 .

Після вчинення злочину, ОСОБА_10 покинув приміщення вказаної житлової квартири, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 5220 грн., що підтверджується висновком експерта №4.3.-336/17 від 14.12.2017.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 , вважає вирок Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 ч.3 ст.185 КК України таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Вказує, що Івано-Франківський міський суд не навів достатніх підстав для призначення покарання на підставі ст.69 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.412 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_10 судом безпідставно застосовано ст.75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням. Також судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 на підставі ст.69 КК України.

При застосуванні ч.5 ст.72 КК України Івано-Франківським міським судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Покарання, призначене обвинуваченим, не відповідає особам обвинувачених та тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень внаслідок м`якості. Обставини, наведені судом, не дають підстав для призначення таких м`яких покарань обвинуваченим. При призначенні покарання судом не взято до уваги суспільну небезпеку злочинів, вчинених засудженими.

Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України один рік позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України позбавлення волі на строк 5 років; за ч.3 ст.185 КК України позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного затримання для відбування призначеного цим вироком покарання.

Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 23.11.2017 року до 21.06.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк три роки.

Під час апеляційного розгляду, прокурор ОСОБА_6 подав суду заяву від першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_27 від 18.01.2019 року про відмову від апеляційної скарги на вирок Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року в частині засудження ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 січня 2019 року закрито апеляційне провадження відносно ОСОБА_10 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.1, ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по кримінальному провадженні достовірних доказах і не оспорюється в апеляційній скарзі, а тому в силу ст. 404 КПК України вирок в тій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив обвинуваченому явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, із застосуванням ст.69 КК України, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Відповідно до ст.69 КК України суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження вчинення ними нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції вказав ряд даних про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не судимий, брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта № НОМЕР_11 №121 від 28.02.2017 року, працює інструктором Івано-Франківської Федерації УШУ, не одружений, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Також судом було враховано досудову доповідь на обвинуваченого ОСОБА_7 (на час складення якої у лютому 2018 року утримувався під вартою) в якій було зазначено, що до затримання ОСОБА_7 проживав з бабусею та дідусем, має середню освіту, не працевлаштований, конфліктів із сусідами немає. Беручи інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Перелічені обставини Івано-Франківським міським судом визнано такими, що дають підстави застосувати статтю 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України.

Тяжкість злочину визначається характером і ступенем його суспільної небезпеки і формується з об`єктивних і суб`єктивних елементів його складу. Чим найнебезпечнішим для суспільства є вчинений злочин, тим вужча повинна бути сфера застосування ст.69 КК України. Тому, суд першої інстанції повинен був, в першу чергу, врахувати, що злочини, вчинені ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України відноситься до категорії середніх та тяжких злочинів і становлять підвищену суспільну небезпеку.

В оскаржуваному вироку судом не вмотивовано яким чином обставини, які пом`якшують покарання, визнано одночасно й підставами для застосування положень ст. 69 КК України, тобто такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цих вимог суд першої інстанції не дотримався та призначивши покарання обвинуваченому з застосуванням ст.69 КК України не взяв до уваги суспільну небезпеку злочинів, вчинених ОСОБА_7 .

Злочини проти власності є однією з найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне з найцінніших соціальних благ право власності.

Фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень свідчать про їх суспільну небезпеку. Зокрема, не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив шість епізодів відкритого заволодіння майном потерпілих, а також таємне викрадення чужого майна.

Призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення тяжких злочинів, проти власності, не відповідає меті кримінального покарання, засадам застосування санкцій закону про кримінальну відповідальність та суспільним критеріям оцінки діяльності правоохоронних органів та суду.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами. Тому, призначене обвинуваченому покарання у зв`язку з несправедливою м`якістю не буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує зміст досліджених під час апеляційного перегляду даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.72 КК України, ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23.11.2017 року по 21.06.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки 23.11.2017 року щодо ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 21.06.2018 року даний запобіжний захід було змінено на домашній арешт.

Щодо посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що апеляційну скаргу прокурора слід було залишити без руху, оскільки в ній не правильно зазначено найменування суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає безпідставним, так як у вироку зазначено порядок оскарження щодо Апеляційного суду Івано Франківської області.

Крім того, колегія суддів вважає, що дана обставина є технічною помилкою, яка не порушує право на захист і не перешкоджає ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_7 підлягає до скасування з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Керуючись ст.ст.373,374, 405, 407,409, 413, 414, 418,420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України скасувати в частині призначеного покарання внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.186 КК України (1) один рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України (4) чотири роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України - (3) три роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим (4) чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 23.11.2017 року до 21.06.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4