Справа № 161/6161/18 Провадження №11-кп/802/84/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000172, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липини Луцького району Волинської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2004 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2004 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, до якого на підставі ст. 71 КК України, частково приєднане покарання за вироком суду від 19 липня 2004 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців;

-вироком від 21 листопада 2011 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців (судимість погашена, однак в силу ч.5 ст. 90 КК України нею переривається строк погашення попередніх судимостей).

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185КК України та йому призначено покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці;

-за ч.3 ст.185 КК України зі застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту проголошення вироку - з 05 вересня 2018 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з дня затримання, тобто з 18 квітня 2018 року по 19 квітня 2018 року включно та з 20 червня 2018 року по 04 вересня 2018 року включно, із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він у вечірню пору доби 07 березня 2018 року, перебуваючи в квартирі багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-E1200i» імеі: НОМЕР_1 , який знаходився на підвіконні в кухні квартири за вищевказаною адресою чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 246,67 грн.

Крім того, він же 13 квітня 2018 року близько 16:00 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відчинення незамкнених на замок вхідних дверей, проник в приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , з якого таємно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон марки «VIAAN V-1820», вартістю 226,50 грн., з карткою пам`яті формату «Micro CD», об`ємом 2 Гб., вартістю 53,33 грн. та з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», вартістю 20 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 6 грн., який лежав на тумбочці, що знаходиться ліворуч від входу в будинок, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 305,83 грн.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує на те, що, призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.185 КК України у виді арешту, суд таке своє рішення мотивував обставинами, які не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів. Також судом не враховано, що ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, негативно характеризується, є сімейним дебоширом, вчинив нові умисні корисливі злочини проти власності в період не знятої та не погашеної судимості. Не враховано судом і того, що обвинувачений перебував в розшуку, що призвело до затягування досудового розслідування та перешкоджанню встановлення істини. У зв`язку із цим, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого та захисника, які кожен окремо, заперечили проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України та висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Положеннями ст.69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України та за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався та не врахував того, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята та не погашена, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки ОСОБА_7 вчинив нові злочини, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого.

Таким чином, висновки суду про можливість застосування положень ст.69 КК України та призначення покарання у виді арешту, належним чином не вмотивовані, суперечать принципу справедливості покарання й не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, відповідно до вимог ч.2 ст.409, ст.420 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

При призначенні ОСОБА_7 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_7 злочини, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого.

До обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

По відношенню до особи обвинуваченого, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 , будучи особою молодого віку, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, негативно характеризується, є сімейним дебоширом, вчинив нові злочини в період не знятої та не погашеної судимості.

Враховує апеляційний суд і розмір викраденого майна, кількість злочинних епізодів, а також думку потерпілих, які на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання не наполягали та приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, визначених відповідними частинами статті 185 КК України, а остаточного до відбуття на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за:

-ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді: