Справа № 473/604/18
Номер провадження1-кп/473/28/2019
ВИРОК
іменем України

"13" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000259 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, інваліда 3 групи по загальному захворюванню, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

- в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 року приблизно о 02 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході бійки ОСОБА_8 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взяв з землі в ліву руку каміння за допомогою якого, умисно наніс останньому один удар в область правого ока, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої стінки правої орбіти, розрив склери правого ока з падінням зору на 0,5, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не визнав та пояснив, що він працював охоронцем на Трикратському кар`єрі. 19 грудня там чергував охоронець ОСОБА_9 . ОСОБА_7 також приїхав ввечері на роботу, але ОСОБА_9 на робочому місці не було. Тоді обвинувачений зайшов до вагончика, де повинні знаходитись охоронці та, щоб провчити ОСОБА_9 , взяв звідти акумулятор, поклав до автомобіля, на якому приїхав та поїхав собі. Так як ОСОБА_7 ніхто не шукав, він вирішив повернутись. Коли він повернувся до кар`єра, то ОСОБА_9 знову не було. Обвинувачений почав чекати, а потім ОСОБА_9 заскочив до вагончика, почав кричати на ОСОБА_7 та виштовхав його. Разом з ОСОБА_9 був і ОСОБА_5 . ОСОБА_7 сів до свого автомобіля та поїхав, а ОСОБА_9 почав його наздоганяти. Обвинувачений вирішив їхати додому до бригадира - ОСОБА_10 , щоб там вирішити спір. Коли ОСОБА_7 під`їхав до будинку ОСОБА_10 та покликав його, під`їхали ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_5 . Вони вискочили з автомобіля та почали бігти за ОСОБА_7 . ОСОБА_5 підбіг до обвинуваченого на почав його бити. ОСОБА_7 впав на землю, щось схопив на землі та кинув у потерпілого, а потім пішов до річки вмиватись, що далі трапилось з потерпілим він не бачив. На слідуючий день ОСОБА_7 вийшов на роботу. До лікарні та до поліції з приводу отриманих тілесних ушкоджень не звертався. Спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження ОСОБА_5 захищаючи своє життя, так як ОСОБА_5 міг його вбити.

Але винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєні злочину, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 , пояснив суду, що 19 грудня 2017 року він приїхав на Трикратський кар`єр до свого товариша ОСОБА_9 . Крім ОСОБА_9 там знаходився ОСОБА_7 та ще один чоловік, вони вживали спиртні напої. Потім він поїхав до іншого знайомого, туди під`їхав і ОСОБА_9 , а потім вони разом повернулись на кар`єр. На кар`єрі хтось сказав, що ОСОБА_7 вкрав акумулятор. В цей момент ОСОБА_7 почав від`їжджати з території кар`єра. Потерпілий та ОСОБА_9 сіли до автомобіля та почали наздоганяти ОСОБА_7 . Вони його наздогнали на вул.Верхня в смт Олександрівка. ОСОБА_7 зупинився біля будинку ОСОБА_10 та вийшов з автомобіля. В руках у ОСОБА_7 була заточка і ОСОБА_5 двічі вдарив ОСОБА_7 , щоб її вибити. ОСОБА_7 впав на землю. Потерпілий повернувся та пішов. Коли ОСОБА_5 вже пройшов приблизно 4 метри до нього підбіг ОСОБА_7 та вдарив його в область ока. Потерпілий звернувся до лікарні, так як став погано себе почувати, та в нього виявили пошкодження ока та зробили операцію. Просить стягнути зі ОСОБА_7 завдану йому матеріальні шкоду в сумі 50 000 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він працював охоронцем у Трикратському кар`єрі. Другим охоронцем працював ОСОБА_7 . В грудні місяці ОСОБА_9 був на зміні. До нього приїхав ОСОБА_5 , а також на території знаходився і обвинувачений. ОСОБА_7 вкрав акумулятор та на своєму автомобілі почав тікати. ОСОБА_9 та потерпілий почали на автомобілі його наздоганяти. ОСОБА_7 зупинився біля будинку ОСОБА_10 в смт Олександрівка та почав тікати. ОСОБА_5 його наздоганяв і вони почали битись. Поки ОСОБА_9 підійшов до них, потерпілий вже сидів та повідомив, що в нього болить око. ОСОБА_9 , в присутності ОСОБА_10 , забрав з автомобіля ОСОБА_7 акумулятор та завіз потерпілого до лікарні.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він працював майстром в Трикратському кар`єрі. В ніч з 19 на 20 грудня до його будинку під`їхав автомобіль ОСОБА_7 і ОСОБА_10 вийшов на вулицю. Він побачив, що хтось бігає та почув крики. ОСОБА_9 , який знаходився на вулиці, сказав, що в автомобілі ОСОБА_7 знаходиться акумулятор з роботи. ОСОБА_10 забрав акумулятор і віддав ОСОБА_9 . Він бачив потерпілого ОСОБА_5 та бачив, що в останнього розбите око. Хто почав бійку і як вона відбувалась свідок не бачив.

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.02.2018 року ОСОБА_5 повідомив працівників поліції про те, що 20.12.2017 року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_11 в смт Олександрівка по вул. Верхня, спричинив йому тілесні ушкодження.

Факт наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , ступінь тяжкості та механізм утворення, підтверджується висновком експерта №114 від 27.02.2018 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої стінки правої орбіти, розриву склери правого ока з падінням зору на праве око на 0,5. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею до госпіталізації в лікарню, куди поступив 21.12.2017 року. Дані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками довготривалого розладу здоров`я, відсутності небезпеки для життя, стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок удару металевою викруткою, каменем, кастетом, іншим предметом, від удару рукою, ногою.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженню, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, стійку втрату працездатності менш як на одну третину, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про те, що ОСОБА_7 діяв в стані необхідної оборони не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13.11.2014 року №5-31/кс14, виходячи із законодавчого визначення необхідної оборони у частині першій статті 36 КК, її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

Крім того, протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК. Разом із тим, необхідна оборона не допускається проти правомірних дій інших осіб, навіть якщо ними заподіюється шкода інтересам, що охороняються законом. Правомірність зазначених дій може зумовлюватися реалізацією прав, які належать особі чи надані законом, у тому числі і вчиненням таких дій за наявності обставин, що виключають їх суспільну небезпечність чи протиправність. Зокрема, не допускається необхідна оборона проти дій особи, які вчинюються нею в стані необхідної оборони, крайньої необхідності, при затриманні злочинця, а також при виконанні нею професійних чи службових функцій із дотриманням умов їх правомірності.

Так, згідно пояснень самого обвинуваченого та потерпілого, ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 вже після того, як ОСОБА_5 закінчив будь-які дії стосовно обвинуваченого. Крім того, дії потерпілого відносно обвинуваченого були обумовлені тим, що на думку потерпілого він та свідок ОСОБА_9 переслідували ОСОБА_7 через те, що він викрав акумулятор, який необхідно було повернути на підприємство, та ОСОБА_5 вважав, що він діє з метою затримання ОСОБА_7 Протиправність своїх дій, які полягали в тому, що він забрав акумулятор, який знаходився під охороною ОСОБА_9 , розумів і обвинувачений. Отже, ОСОБА_7 в даному випадку не діяв в стані необхідної оборони.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є злочин середньої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, те, що він посередньо характеризується, в силу ст.89 КК України не судимий, результати досудової доповіді, згідно якої відділ пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої нацбезпеки для суспільства, та вважає можливим, на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування збитків, завданих злочином, а саме витрат на лікування потерпілого в сумі 50 000 грн. та завданої потерпілому моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Завдані потерпілому ОСОБА_5 витрати на лікування в сумі 2 187 грн. 41 коп. підтверджені чеками та квітанціями, які свідчать про придбання потерпілим ліків на вказану суму. (а.с.116-117 ). Що ж стосується сплачених потерпілим благодійних внесків в сумі 450 грн та 5000 грн ( а.с.119-120), то дані внески не є витратами на лікування. Будь-яких доказів понесення інших витрат на лікування потерпілим не надано. Також потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягала в сильному фізичному болю, нервовій напрузі, додаткових зусиллях для організації свого життя. Завдану потерпілому моральну шкоду, суд оцінює в 25 000 грн. Звідси, на підставі ст. ст.1166, 1167 ЦК України, суд вважає даний позов підлягаючим частковому задоволенню, а саме витрати на лікування в сумі 2 187 грн 41 коп. та моральної шкоди в сумі 25 000 грн. Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбуття призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки завдані злочином в сумі 2 187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 41 коп.. та завдану потерпілому моральну шкоду в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч ) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1