01.02.2019 Єдиний унікальний номер 205/5326/18
Провадження №1-кп/205/498/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 27.07.2018 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001934

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, українця, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, військово не зобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.07.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився в 22.08.2016 році з ДУ «Дніпровська ВК №89» умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 2 дні.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25.07.2018 близько 17 годин 00 хвилин (біль точний час в ході досудового розслідував не встановлено), перебуваючи біля під`їзду №2 розташованого в будинку №12 по вул. Данила Галицького м. Дніпро зустрів раніше йому не відомого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 який мав при собі важливі особисті документи, а саме: посвідчення пенсіонера № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 , видане 26.12.2006, пенсійним фондом України та посвідчення «ветерана праці» серія НОМЕР_3 , видане 28.12.2018, управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради у місті Дніпропетровську, де в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований, на заволодіння вказаними вище документами, які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння важливими особистими документами, діючи з особистої зацікавленості, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та руками почав обшукувати кишені штанів одягнених на ОСОБА_5 з метою знайти документи, після чого ОСОБА_3 , знайшов та поклав в кишеню своїх шортів документи: посвідчення пенсіонера № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 , видане 26.12.2006, пенсійним фондом України та посвідчення «ветерана праці» серія НОМЕР_3 , видане 28.12.2018, управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради у місті Дніпропетровську, які є важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_5 , тим самим незаконно заволодів ними, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 майнову шкоду гр. ОСОБА_5 не завдав.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене і суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час заволодів документами потерпілого ОСОБА_5 з метою їх подальшого знищення, однак розпорядитися ними він не встиг, так як був затриманий співробітниками поліції, яким добровільно видав документи потерпілого.

Під час судового розгляду не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину с корисливого мотиву, у зв`язку з чим, посилання на вказаний мотив, підлягає виключенню з обвинувачення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому злочині доведена повністю та його умисні дії, правильно кваліфіковані за ч.3 ст.357 КК України, як такі що виразилися в незаконному заволодінні будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, проте із здійсненням контролю за поведінкою обвинуваченого з боку органів з питань пробації, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням положень ст.75 КК України, тобто без реального відбування покарання та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України оскільки саме таке покарання є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази:

* вилучені у ОСОБА_3 посвідчення пенсіонера № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та посвідчення «ветерана праці» серії НОМЕР_3 , які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя - Секретар -