Номер провадження: 11-кп/813/489/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року в кримінальному провадженні №0001915 від 26.07.2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.04.2012 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців; 03.12.2012 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 12.01.2016 р. звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 10 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03.12.2012 р., остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання тобто з 26.07.2016 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 26.07.2016 р. по 21.02.2018 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3000 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 , суму майнової шкоди в розмірі 2000 грн., та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.,-

встановив:
В судовому засіданні під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, обґрунтовуючи це клопотання тим, що він хворіє на ряд хронічних захворювань (гепатит «В», хронічний панкреатит) та в умовах слідчого ізолятору медичне лікування йому на належному рівні не надається.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Дослідивши подану заяви, вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що подане клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2016 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; ухвалами Примосрького районного суду м. Одеси від 22.09.2016 року, 15.11.2016 року, 29.12.2016 року, 21.02.2017 року, 20.04.2017 року, 14.06.2017 року, 07.07.2017 року, 04.09.2017 року, 31.10.2017 року, 27.12.2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року останнього було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03.12.2012 р., остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, слідчим суддею та судом враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особу та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків.

Відповідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, в резолютивній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та призначеного йому покарання, судом першої інстанції до набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, вироком суду першої інстанції прийнято рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу, яке є складовою частиною вироку суду першої інстанції.

На даний час у кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції не прийнято рішень, визначених ч. 1 ст. 407 КПК України.

До вирішення апеляційних скарг по суті, чинним КПК України не передбачено можливість зміни вироку суду першої інстанції, в тому числі в частині прийнятого рішення щодо запобіжного заходу.

Без з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, які можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду, в порядку ст. ст. 404-405 КПК України, подана заява про звільнення обвинуваченого з-під варти та зміну запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який запобіжний захід, задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Керуючись ст. ст. 376, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4