Справа № 624/687/17
Провадження № 1-кп/626/37/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року м.Красноград

Колегія суддів Красноградського районного суду Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
потерпілого ОСОБА_15

представника потерпілого ОСОБА_16

секретарів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000161 від 11.06.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.м.т. Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше засудженого 22.01.2016 Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України,-

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с.м.т. Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не засудженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України,-

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с.м.т. Кегичівка, Харківської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 обвинувачуються у тому, що в ніч з 10 червня 2017 року на 11 червня 2017 року ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими громадянами відпочивали в кафе "Українські страви", що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 1 в с.Кегичівка Харківська області, де вживали алкогольні напої.

11 червня 2017 року приблизно о 03-й годині 50 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 залишили приміщення кафе та на автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_13 , пересувалися по території селища Кегичівка Харківської області.

Приблизно о 04-й годині 40 хвилин 11 червня 2017 року ОСОБА_12 , розуміючи, що для продовження відпочинку необхідні грошові кошти, які в них були відсутні, запропонував ОСОБА_20 та ОСОБА_14 поїхати до ОСОБА_21 для отримання боргу за своє попереднє лікування. При цьому ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , що розмова про повернення грошей буде відбуватися у спокійній формі та гроші ОСОБА_21 поверне добровільно.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , будучи впевненими у тому, що ОСОБА_12 не вчинятиме відносно ОСОБА_21 ніяких злочинних дій, приблизно о 04-й годині 50 хвилин 11 червня 2017 року , більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, прибули до будинку ОСОБА_21 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_12 , бажаючи застати ОСОБА_21 зненацька і не дати йому можливості уникнути запланованої ним розмови, вирішив всупереч волі, дозволу та відома власника будинку, а також за відсутності визначених законом підстав, незаконно проникнути в чуже житло, шляхом примусового відчинення дверей. При цьому ОСОБА_12 , усвідомлював суспільну небезпечність та протиправність своїх дій. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 переліз через паркан, та перебуваючи в дворі, відчинив хвіртку, чим надав змогу незаконно проникнути на територію домоволодіння ОСОБА_13 і ОСОБА_14

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що ОСОБА_12 має намір проникнути у домоволодіння ОСОБА_21 всупереч волі, дозволу та відома останнього, і його дії носять противоправний та суспільно небезпечний характер, не тільки не зупинили, а навпаки, вирішили підтримати його дії, тобто утворили групу для спільного вчинення злочину без попередньої про це домовленості між собою.

Продовжуючи злочинні дії групи, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через відчинену співучасником хвіртку увійшли на територію домоволодіння ОСОБА_21 . Разом з ОСОБА_12 підійшли до вхідних дверей будинку, які були зачинені на замок. Реалізуючи злочинний намір групи, спрямований на порушення недоторканості житла, ОСОБА_12 , діючи узгоджено з співучасниками, за допомогою фізичної сили вибив вхідні двері до будинку. Після чого разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 увійшов до приміщення коридору. Діючи в межах злочинного умислу групи, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , застосовуючи фізичну силу, нанесли кілька ударів ногами по зачинених міжкімнатних дверях, які ведуть з коридору до кухні, внаслідок чого ті відчинилися, і вони разом з ОСОБА_12 пройшли у приміщення кухні.

Таким чином, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи в групі між собою, без попередньої домовленості, незаконно проникли до вищевказаного будинку, власником якого є потерпілий ОСОБА_21 і тим самим порушили право останнього на недоторканість житла, гарантоване ст.30 Конституції України, статтею 12 "Загальної декларації прав людини", статтею 8 "Конвенції про захист прав людини та основних свобод".

Крім того, колегією суддів в судовому засіданні встановлено , що в ніч з 10 червня 2017 року на 11 червня 2017 року ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими громадянами відпочивали в кафе "Українські страви", що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 1 в с.Кегичівка Харківська області, де вживали алкогольні напої.

11 червня 2017 року приблизно о 03-й годині 50 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 залишили приміщення кафе та на автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_13 , пересувалися по території селища Кегичівка Харківської області.

За пропозицією ОСОБА_12 , приблизно о 04-й годині 40 хвилин, поїхали до будинку ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_4 , для отримання коштів, які він був винен обвинуваченому ОСОБА_12 , для подальшого продовження відпочинку.

Після того як на автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 , обвинувачені прибули на АДРЕСА_4 , обвинувачений ОСОБА_12 переліз через паркан, потрапив до двору ОСОБА_21 і зайшов до будинку. Під час спілкування, приблизно о 04-й годині 50 хвилин, 11 червня 2017 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_12 в приміщенні кухні будинку за вказаною адресою, на ґрунті давніх конфліктних взаємовідносин, відбулася сварка.
Під час розмови, що перейшла у сварку, а пізніше і в бійку, ОСОБА_12 схопив зі столу ніж та почав демонстративно утримувати, оскільки потерпілий ОСОБА_21 також тримав ніж в руках.
Обурившись поведінкою ОСОБА_21 у ОСОБА_12 раптово виникла неприязнь до нього, та умисел на заподіяння ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні кухні будинку розташованого на АДРЕСА_4 , діючи з метою заподіяння ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів неприязні до нього, приблизно о 04-й годині 50 хвилин 11 червня 2017 року умисно завдав ОСОБА_21 , який стояв звернутим до нього обличчям та намагався чинити опір, кухонним ножем, який утримував в руках, не менш ніж 20 ударів в область голови, шиї, грудної клітини, живота, рук та ніг.

Під час бійки ОСОБА_21 впав на підлогу та перестав чинити опір. Після цього ОСОБА_12 вийшов з приміщення будинку на вулицю та разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 поїхав з вулиці Миру в с. Кегичівка Харківської області на автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Приблизно о 05-й годині 05 хвилин 11 червня 2017 року за викликом ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , що весь цей час перебували в будинку ОСОБА_21 , потерпілий ОСОБА_21 був госпіталізований бригадою швидкої допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де на догошпитальному етапі о 05-й годині 12 хвилин помер.
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_21 відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 131 -КРт/17 від 25 липня 2017 року та № 213-КРт/17 від 26 липня 2017 року були спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото-різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото-різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні. По ступеню тяжкості проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя. Колото-різані, рублені та глибокі різані поранення мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани біля лівого ока та лівої щоки , садна на обличчі та синець на лівому стегні мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_21 стала гостра крововтрата, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України не визнали, від надання показань відмовилися на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні ОСОБА_12 свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень не визнав у повному обсязі, від надання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 суду пояснив, що він знайомий з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , неприязних стосунків між ними раніше не виникало. Йому відомо, що ОСОБА_13 раніше приходив до будинку брата, зокрема він без дозволу перелазив через паркан. У його померлого брата ОСОБА_21 були погані стосунки з ОСОБА_12 через те, що влітку 2016 року він зламав обвинуваченому щелепу. Сам ОСОБА_12 до нього не звертався. Він особисто пересилав гроші, приблизно 7000грн., на лікування ОСОБА_12 на карту іншої особи. Після чого конфлікт ще в 2016 році між ним і братом було вичерпано і ОСОБА_21 ніхто не погрожував. Також він щомісяця надсилав брату гроші на поточні потреби. Він надавав дозвіл на проведення слідчого експерименту в будинку, де проживав його брат.
11 червня 2017 року йому по телефону повідомили про смерть брата, після чого він приїхав з м.Києва до с.Кегичівка Харківської області. Він виявив вибиті двері та кров в коридорі будинку. На його думку, в будинку було декілька осіб, а не тільки ОСОБА_12 , бо його брат гарно бився, раніше був засуджений, зокрема і за спричинення тілесних ушкоджень. Після смерті матері будинок на АДРЕСА_4 успадкував його брат ОСОБА_21 , він постійно проживає в м.Києві. В с.Кегичівка Харківської області лише зареєстрований, там залишались його особисті речі. Зараз він приймає будинок у спадок. Крім того підтверджує, що він приїхав з м.Києва у другій половині дня та передав заяву про притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачених за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК. Це відбувалося в той день, що в ній зазначено.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що проживав у будинку ОСОБА_21 майже півтора місяці до дня його смерті. Після роботи 10 червня 2017 року він разом зі своєю знайомою ОСОБА_24 прийшов до будинку на АДРЕСА_4 . Вони втрьох спілкувалися, грали в карти та спільно вечеряли. Приблизно о 02-й годині полягали спати. Він та ОСОБА_24 на дивані в залі, а ОСОБА_21 у спальній кімнаті. Під ранок почув шум і голоси декількох людей, зокрема і схожий на голос ОСОБА_13 . Ці особи пройшли через зал до кімнати ОСОБА_21 та розбудили його, але скільки їх було сказати не може. Всі вийшли до кухні, спочатку 3-5 хвилин було чути розмову, а потім шум падіння посуду та крик. Зокрема ОСОБА_21 сказав: "Пацани, за що". Через деякий час він встав та пішов до кухні, де виявив на підлозі ОСОБА_21 , який харчав. Коли підняв кофту побачив кров і внутрішні органи. ОСОБА_24 зателефонувала до швидкої допомоги, приблизно о 05-й годині 03 хвилини. Бригада намагалася зупинити кровотечу. ОСОБА_21 говорив "Братан, допоможи". Звернув уваги, що на дивані з`явилися квіти маку, яких ввечері не було. Він не вийшов на кухню відразу бо злякався, також раніше ОСОБА_21 просив не втручатися у його справи. Про вимагання у ОСОБА_21 грошей та будь-які конфлікти він нічого не знає.

Свідок ОСОБА_23 в суді пояснила наступне: ОСОБА_22 її співмешканець і ввечері 10 червня 2017 приблизно о 22-й годині вони разом прийшли до будинку ОСОБА_21 . Закривали хвіртку воріт та вхідні двері на замок і задвижку. Спочатку вони грали в карти, спілкувалися, вечеряли, а потім полягали спати. Приблизно о 05-й годині почула тупіт і до ОСОБА_21 хтось зайшов у кімнату. Голоси їй були невідомі. Потерпілого розбудили і спокійно разом вони вийшли до кухні та зачинили двері. Через деякий час почула розмову, шум від ударів і крик "Пацани, за що". Пізніше вона та ОСОБА_22 вийшли до кухні, побачили порізаного закривавленого ОСОБА_21 . Після чого викликала швидку допомогу. Від того як невідомі залишили будинок до приїзду швидкої допомоги минуло не більше 10 хвилин. Вона помітила зникнення своєї кофти, яка була в кухні ввечері. На дивані лежали квіти маку, хто їх приніс їй не відомо. Її співмешканець ОСОБА_22 та ОСОБА_21 вживали наркотики, ввечері 10 червня 2017 року разом на електричці їздили в м.Красноград Харківської області. Її декілька разів допитували на досудовому слідстві як свідка про події 11 червня 2017 року.

Допитана як свідок ОСОБА_25 повідомила, що ОСОБА_21 її племінник, вони проживали на одній садибі. Влітку 2016 року з племінника вимагала гроші, вибивали двері в будинку. Після чого його брат ОСОБА_15 все владнав. Про конфлікт ОСОБА_12 та ОСОБА_21 їй не відомо. Про смерть племінника дізналася зранку та пішла в лікарню, більше їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона сусідка загиблого. Приблизно о 05-й годині 11 червня 2017 року почула крик, голосно гавкали собаки. Потім за воротами побачила машину швидкої допомоги, закривавлений ОСОБА_21 стогнав на ношах. Також чула, як хтось біг між гаражами, від двору ОСОБА_21 . Обвинувачених по справі вона раніше не бачила. В будинку ОСОБА_21 проживав сам, інколи у нього ночував хлопець, з яким вони спільно працювали.У неї з сусідом були нормальні стосунки.

Допитана як свідок ОСОБА_27 повідомила, що вона працює молодшою медсестрою і за викликом прибігла на АДРЕСА_4 . В будинку побачили скривавленого ОСОБА_21 , який звивався у судомах та виривався. Він не говорив хто його порізав. В будинку знаходились хлопець та вагітна жінка У ОСОБА_21 була велика крововтрата через багато порізів на тілі. Потім з іншими медичними працівниками завантажили потерпілого на ношах до машини швидкої, постійно надавали допомогу і зупиняли кров, робили ін`єкції, намагалися поставити крапельницю. ОСОБА_21 довезли до Кегичівської ЦРЛ, але він помер у приймальному відділенні. Вона знала всю родину ОСОБА_21 , бачила його ввечері 10 червня 2017 року та розмовляла з ним.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що працює медичною сестрою і приблизно о 05-й годині 11 червня 2017 року прибула за викликом з приводу ножового поранення на вулицю Миру в с.Кегичівка Харківської області. Вона побачила в будинку людину на підлозі в калюжі вже згущеної крові та без свідомості. Фельдшер намагався надати допомогу, потім поклали потерпілого на ноші та перенесли до автомобіля. У ОСОБА_21 було багато ран на тілі, велика втрата крові, випадав кишківник. Вони накладали спеціальні пов`язки. Але в машині кров вже не бігла, пульсу майже не було, вони не могли потрапити голкою у вену. Потерпілий перебував без свідомості та хапав повітря. Вони встигли доїхати до лікарні, але хворий помер о 05- й годині 12 хвилин. Можливо, ОСОБА_21 міг би залишитися в живих, як би бригаду швидкої допомоги викликали раніше .

Допитаний як свідок ОСОБА_29 пояснив, що він як фельдшер прибув за викликом о 05-й годині 03 хвилини 11 червня 2017 року на вулицю Миру в с.Кегичівка Харківської області. В будинку побачили чоловіка на підлозі з колото-різаними ранами у калюжі крові, що вже згорнулася. Надавав необхідну допомогу, накладав пов`язку. Не могли поставити крапельницю через відсутність тиску, вени спали, пульс у ОСОБА_21 був 120 ударів. Його рани вже не кровоточили. Потерпілий мав велику втрату крові та випадіння внутрішніх органів, перебував без свідомості, махав руками, намагався перевернутися і зняти одяг. Після приїзду до Кегичівської ЦРЛ ОСОБА_21 приблизно через 5 хвилин помер у приймальному відділенні. На його думку, смерть сталася внаслідок великої крововтрати. Також в будинку перебували чоловік та жінка, але ніхто не говорив хто порізав потерпілого.

Свідок ОСОБА_30 повідомила, що працює медсестрою в Кегичівській ЦРЛ, бере кров для проведення аналізів. В присутності захисника, працівника поліції, санітарки брала кров для проведення експертизи у ОСОБА_12 , на якому були кайданки. Останній поводився адекватно та спокійно, не втрачав свідомість. Кров зі шприца перенесла на салфетку.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні зазначила, що працює в приймальному відділенні Кегичівської ЦРЛ. Її запрошували понятою при відборі крові у ОСОБА_12 . Вона пам`ятає, що при відборі крові обвинувачений ОСОБА_12 зблід, але від нашатирного спирту відмовився. Пізніше його стан нормалізувався, на її думку, ОСОБА_12 боявся проведення відбору крові. Також вона була понятою при огляді трупа ОСОБА_21 в приміщенні Кегичівської ЦРЛ.

ОСОБА_32 під час допиту як свідка в судовому засіданні пояснив, що він працює слідчим СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП України в Харківській області. З дозволу ОСОБА_15 в будинку АДРЕСА_4 він проводив слідчий експеримент за участі ОСОБА_12 , його захисника, експерта, приймали участь поняті. Хід слідчого експерименту він фіксував на телефон. До слідчого судді з клопотанням не звертався, оскільки мав дозвіл ОСОБА_15 , що користувався будинком. Відео запис переніс на диск та долучив його до матеріалів провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.356 КПК України, за клопотанням прокурора суд викликав експерта ОСОБА_33 для роз`яснення висновку судово-медичної експертизи за № 131-КРт/17 дослідження трупа ОСОБА_21 . Крім того експерт повідомив в судовому засіданні, що він проводив судово-медичну експертизу № 131-КРт/17 від 11 червня 2017 року. За її висновками встановлено, що смерть ОСОБА_21 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 на догошпитальному етапі в результаті гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла. На трупі виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото-різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото-різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні. Всі тілесні ушкодження прижиттєві. Потерпілий міг відчувати сильні больові відчуття серез множинність ушкоджень. Він як експерт не може вказати чи сильні больові страждання відчував ОСОБА_21 . Це залежить, зокрема, від того, який больовий поріг у конкретної людини , впливає і перебування в стані сп`яніння. У крові ОСОБА_21 було виявлено етиловий спирт у кількості 1,13‰, що стосовно живої людини відповідає легкому алкогольному сп`янінню. У ОСОБА_21 не було травм не сумісних з життям. Смерть настала від багаточисленних ран, що спричинили крововтрату, а не від конкретного ушкодження. На його думку, в разі надання своєчасної допомоги та зупиненні кровотечі його життя можна було врятувати.

Також ОСОБА_34 проводив судово-медичну експертизу № 189-КР/17 від 19 червня 2017 року відносно ОСОБА_12 . Ним встановлено, що у ОСОБА_12 виявлено поверхневу різану рану 2-го пальця правої кисті. Тілесне ушкодження могло виникнути від дії знаряддя, що має ріжучі властивості. Достовірно встановити час та спосіб утворення ушкодження експерт не може. По ступеню тяжкості пошкодження належить до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні досліджувалися письмові докази, що надані стороною обвинувачення.
З протоколу огляду місця події від 11 червня 2017 року, вбачається, що місцем огляду є територія домоволодіння на АДРЕСА_4 . Територія огороджена парканом. До будинку веде стежка з бетонних плит , на якій виявлено пляму схожу на кров. Двері до будинку зовні неушкоджені, підлога в кухні будинку заплямована суцільною рідиною темно-бурого кольору, наявні згустки. Пляма з рідини бурого кольору 1м.*2м. Виявлено светр повністю вологий та просочений рідиною бурого кольору, на ньому наявні розрізи схожі на ножові порізи. Також виявлено металеву миску з нагаром, три медичні шприци з голками. Виявлено полімерний пакет з насінням рослинного походження схожим на насіння маку. Виявлені недопалки цигарок. При огляді дверей з коридору до кухні встановлено, що запірний пристрій дверей відсутній, ділянка запірного пристрою потрощена. Виявлено відбитки взуття, виявлені та відкопійовані сліди рук.

Згідно протоколу огляду місця події від 11 червня 2017 слідчим за участі спеціаліста ОСОБА_34 в приміщенні Кегичівської ЦРЛ оглянуто труп ОСОБА_21 .

Постановою від 13 червня 2017 залучено як потерпілого по кримінальному провадженні № 0000161 від 11.06.2017 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що проживає в АДРЕСА_5 .

Відповідно висновку судово -медичної експертизи трупа ОСОБА_35 № 131 -КРт/17 від 25 липня 2017 року, ОСОБА_21 було спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото-різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото-різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні. По ступеню тяжкості проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя. Колото-різані, рублені та глибокі різані поранення мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани біля лівого ока та лівої щоки , садна на обличчі та синець на лівому стегні мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_21 стала гостра крововтрата, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла. У крові ОСОБА_21 було виявлено етиловий спирт у кількості 1,13‰, що стосовно живої людини відповідає легкому алкогольному сп`янінню.

Як вказано у висновку експерта №213-КРт/17 від 26 липня 2017 року, смерть ОСОБА_21 настала ІНФОРМАЦІЯ_7 о 05-й годині 12 хвилин на догошпитальному етапі в результаті гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла. Всьго ОСОБА_21 було спричинено не менше ніж 22 травматичні дії. Смерть настала після нанесення тілесних ушкоджень через деякий проміжок часу, який може обчислюватися першими десятками хвилин. Тілесні ушкодження, можна було б оцінити як ті, що отримані внаслідок самооборони та опору не виявлено. Показання ОСОБА_12 під час слідчого експерименту не суперечать в цілому даним судово-медичної експертизи ОСОБА_21 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 189-КР/17 від 19 червня 2017 року відносно ОСОБА_12 встановлено, що у ОСОБА_12 виявлено поверхневу різану рану 2-го пальця правої кисті. Тілесне ушкодження могло виникнути від дії знаряддя, що має ріжучі властивості. Достовірно встановити час та спосіб утворення ушкодження експерт не може. По ступеню тяжкості пошкодження належить до легких тілесних ушкоджень

З висновку експерта №707-ц від 17 серпня 2017 року вбачається, що групова належність крові ОСОБА_21 - О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Групова належність крові ОСОБА_12 - В (ІІІ) з ізогемаглютинінами анти-А.
Відповідно висновку експерта №735-ц від 15 серпня 2017 року, в результаті проведення піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з пальців рук ОСОБА_13 , сліди крові не знайдені. Дані про наявність травматичного чужорідного епітелію не виявлені.
Відповідно висновку експерта №736-ц від 15 серпня 2017 року, в результаті проведення піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з пальців рук ОСОБА_14 , сліди крові не знайдені. Дані про наявність травматичного чужорідного епітелію не отримані.
Висновком експерта №1197-И/17 від 24 липня 2017 року встановлено, на кросівках чорного кольору, добровільно виданих ОСОБА_14 , наявності крові не визначено.
Висновком експерта №1165-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, на кофті, вилученій у ОСОБА_14 , плям схожих на кров не виявлено.
Висновком експерта №1166-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, на брюках, вилучених у ОСОБА_14 , плям схожих на кров не виявлено.
Згідно висновку експерта №1198-И/17 від 21 липня 2017 року встановлено, на кросівках ОСОБА_13 , наявність крові не встановлена.
Висновком експерта №1167-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, на бриджах вилучених у ОСОБА_13 , плям схожих на кров не виявлено.
Як вбачається з висновку експерта №1168-И/17 від 12 липня 2017 року групова належність крові ОСОБА_21 - О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Групова належність крові ОСОБА_13 - А з ізогемаглютинінами анти-В. На сорочці вилучені й у ОСОБА_13 виявлені сліди крові групи А з ізогемаглютинінами анти-В, властивої йому самому. Походження крові від ОСОБА_21 не можливе.
Відповідно висновку експерта №1169-И від 29 червня 2017 року встановлено, що група крові ОСОБА_14 - А з ізогемаглютинінами анти-В.
Згідно висновку експерта №1170-И від 06 липня 2017 року встановлено, що кров ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В.
З дослідженого висновку експерта №277-МК/17 від 08 серпня 2017 року встановлено, що при дослідженні спортивної кофти ОСОБА_21 встановлені 14 колото-різаних пошкоджень, про що свідчить їх аналогічний характер, лінійні форми, рівні добре порівняні краї, одні кінці "П" подібної форми, а інші - гострокутні, а також пошкоджені крайові нитки тканини, що вистоять в просвіт пошкодження на одному рівні, волокна яких перервано рівно, які розташовані по нижньому відділі ліворуч (5), в області лівого плечевого шва, на лівому рукаві по передній поверхні в верхньому відділі , на лівому рукаві по задній поверхні у верхньому відділі (5), в нижньому відділі (1) та на спинці в середньому відділі зліва (1). Колото-різані пошкодження одягу та поранення тіла утворилися від дії однобічно загостреного , гострокінцевого, плаского клинка колючо-ріжучої знаряддя травми з "П" подібним поперечним січенням обушка та добре вираженими ребрами , ширина на рівні занурення якого була не більше за 4,5 см.
Згідно висновку експерта №1171-И від 07 липня 2017 року встановлено, що група крові ОСОБА_12 -В з ізогемаглютинінами анти-А за серологічною системою АВО .
Відповідно висновку експерта №731-ц від 15 серпня 2017 року, в результаті проведення експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з пальців рук ОСОБА_12 , сліди крові не знайдені. Дані про наявність травматичного чужорідного епітелію не отримані.
Висновком експерта №1163-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, на футболці вилученій у ОСОБА_12 , плям схожих на кров не виявлено.
Висновком експерта №1164-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, на куртці вилученій у ОСОБА_12 , плям схожих на кров не виявлено.
Як зазначено у висновку експерта №1162-И/17 від 12 липня 2017 року встановлено, що на джинсових брюках, вилучених у ОСОБА_12 , плям схожих на кров не виявлено.
З висновку експерта №1196-И/17 від 21 липня 2017 року вбачається, що кров від трупу ОСОБА_21 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Група крові ОСОБА_12 - В з ізогемаглютинінами анти-А. На кросівках , що належать ОСОБА_12 ,вилучених 17 червня 2017 року під час його затримання в порядку ст.208 КПК України, знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Можна вважати, що ця кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, і походження її від ОСОБА_21 не виключається. Від ОСОБА_12 кров виникнути не могла. На кросівках ОСОБА_12 виявлена кров людини групи Вз ізогемаглютинінами анти-А, походження якої від нього самого не виключається. Від ОСОБА_21 кров походити не може. На кросівках ОСОБА_12 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинінами анти-В, яка від ОСОБА_21 , ОСОБА_36 статися не могла.
Висновком експерта № 734-Ц від 15 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи фрагментів марлевих бинтів (змивів) з обох рук ОСОБА_13 сліди крові не знайдені.
Відповідно висновку експерта № 733-Ц від 15 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи фрагментів марлевих бинтів (змивів) з обох рук ОСОБА_14 сліди крові не знайдені.
Висновком експерта № 730-Ц від 15 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи фрагментів марлевих бинтів (змивів) з обох рук ОСОБА_12 сліди крові не знайдені.
Висновком експерта № 732-Ц від 17 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи вилученого змива рідини бурого кольору в приміщенні будинку по АДРЕСА_4 , знайдені сліди крові людини групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від ОСОБА_21 не виключається. Від ОСОБА_12 сліди крові виникнути не могла.
Висновком експерта № 729-Ц від 17 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи вилученого змива рідини бурого кольору бетонної плити перед будинком по АДРЕСА_4 , знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлений антиген Н, характерний для крові групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від ОСОБА_21 не виключається. Від ОСОБА_12 сліди крові виникнути не могли.
Висновком експерта № 795-Ц/17 від 19 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи вилучених недопалків цигарок при проведенні ОМП в приміщенні кухні будинку по АДРЕСА_4 , в слині виявлений антиген Н. Можна припустити, що сигарети могла палити будь-яка людина група крові якої О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, незалежно від категорії видільництва, яким міг бути ОСОБА_21 не виключається. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 досліджені сигарети палити не могли.
Відповідно висновку експерта № 1001-Ц/17 від 19 серпня 2017 року встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів з пальців рук ОСОБА_21 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлений тільки антиген Н, характерний для крові групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від ОСОБА_21 не виключається. Даних про домішок крові ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не отримано.
Висновком експерта № 978 від 12 липня 2017 року встановлено, що в результаті проведення дослідження відрізків прозорої липкої стрічки з відкопійованими слідами пальців рук та долоні, сліди залишені не ОСОБА_12 , не ОСОБА_13 , не ОСОБА_14 .
У висновку експерта № 851 від 03 серпня 2017 року зазначено, що слід взуття , зафіксований в ході ОМП будинку по АДРЕСА_4 виявлений слід взуття, який міг бути залишений взуттям на праву ногу пари взуття, яке було вилучено 12.06.2017 та належить ОСОБА_13 , або взуттям із подібним рельєфом підошви. Слід взуття та група слідів взуття могли бути залишені взуттям на праву ногу пари взуття, яке було вилучено 12.06.2017 та належить ОСОБА_14 , або взуттям із подібним рельєфом підошви.
Згідно висновку експерта №1194 від 14.08.2017, на експертизу надано предмети, що були вилучені під час ОМП в будинку по АДРЕСА_4 . Надана на дослідження речовина рослинного походження масою 189,8 грам є особливо небезпечним наркотичним засобом - макова солома з насінням рослини виду Мак снодійний. Маса макової соломи після відділення насіння та в перерахунку на суху речовину - 2,5475 грам. Нашарування на поверхні миски містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб- опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину - 0,0326 грам. Нашарування світло-коричневого кольору на внутрішній поверхні шприца містить у своєму складі опійний алкалоїд - морфін. Визначити спільну родову (групову) належність нашарування не є можливим внаслідок незначної кількості речовини.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту, проведеного 20 червня 2017 року встановлено, що ОСОБА_12 на території домоволодіння по АДРЕСА_4 повідомив, що 11 червня 2017 року між 4-ю та 5-ю годиною , перебиваючи в нетверезому стані зайшов до кухні у відчиненому будинку ОСОБА_21 . В приміщенні побачив ОСОБА_21 , який тримав у правій руці ніж лезом догори. Він закричав, щоб потерпілий кинув ніж, але ОСОБА_21 почав 3-4 рази хаотично махати ножем в його бік. Він ухилявся від ударів та намагався його вихопити, схопивши ніж порізав палець. Після чого побачив на столі ніж, взяв його і також почав хаотично махати в бік ОСОБА_21 . Яким чином і скільки разів наносив удари пояснити не може, здійснив приблизно 10 махів ножем. При цьому він і ОСОБА_21 стояли обличчям один до одного , коли потерпілий перечепився впав між газовою плитою і газовим котлом. Після чого забрав у нього ніж, з метою запобігання подальшої бійки, він більше ударів не наносив. Ножі загорнув у кофту, залишивши домоволодіння викинув їх у водойму.
З протоколу про затримання особи від 17 червня 2017 року встановлено, що 17.06.2017 о 01-й годині 15 хвилин слідчим СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП в Харківській області було затримано ОСОБА_12 .
Органами досудового розслідування 23 жовтня 2017 року дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з приводу вищезазначеного обвинувачення колегія суддів забезпечила принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, передбачений ч. 2 ст.22 КПК України, безпосередньо дослідила подані докази, оцінила їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.
За вимогами ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Частиною третьою вказаної статті визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За правилами частин 2 та 4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини"). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
У відповідності до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Як передбачено ч.1 ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: частиною першою статті 162 (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин).
Відповідно ст.478 КПК України, потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Як передбачено ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Таким чином, КПК України містить вимоги щодо обов`язкової наявності заяви потерпілого для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Жодних вимог щодо форми такої заяви в КПК України не зазначено.

Наказом від 06.11.2015 № 1377, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1498/27943 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події" (далі Інструкція), встановлений порядок ведення єдиного обліку органами Національної поліції України, у тому числі їх структурними (відокремленими) підрозділами (управліннями, відділами, відділеннями) (далі - органи поліції) заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також порядок здійснення контролю за його дотриманням.
Стороною обвинувачення було надано заяву ОСОБА_15 про кримінальне правопорушення, з якою він звернувся до ГУ НП в Харківській області, та просив внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України та розпочати досудове розслідування.

Згідно п.9 Розділу ІІІ Інструкції, про заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до центрального органу управління поліцією та головних управлінь Національної поліції, в яких зазначаються обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі вхідної кореспонденції працівниками підрозділів документального забезпечення негайно доповідається керівництву цих органів, після чого за резолюцією вони передаються до органів поліції нижчого рівня, а копії - до уповноваженого структурного підрозділу відповідного органу поліції. Структурні підрозділи центрального органу управління поліцією або головних управлінь Національної поліції зобов`язані поінформувати заявника про направлення такої заяви або повідомлення до органів поліції нижчого рівня, а також забезпечити контроль за внесенням відомостей до журналу ЄО у відповідному органі поліції.

Крім того, на підтверження провини обвинувачених було долучено рапорт старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_37 на ім`я заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_38 про те, що 23.10.2017 надійшла заява ОСОБА_15 в якій він він повідомляє, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 11 червня 2017 року незаконно проникли до домоволодіння та будинку по АДРЕСА_4 , тим самим порушили недоторканість житла ОСОБА_21 , який спав у будинку. На думку слідчого, в діях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбачені ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України.

На рапорт накладено резолюцію з вказівкою про внесення до ЖЕО та ЄРДР та проставлено спеціальний штамп ГУНП в Харківській області реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Пункт 12 Інструкції передбачає, що заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надійшли при особистому зверненні громадян до центрального органу управління поліцією та головних управлінь Національної поліції, уповноважені працівники чергових частин цих органів реєструють у журналі ЄО та одночасно оформляють талон-повідомлення, який видається заявнику, після чого інформують про них управління, відділ, відділення поліції із внесенням реєстраційного номера журналу ЄО вказаного органу в графу 8 журналу ЄО чергової частини центрального органу управління поліцією та головних управлінь Національної поліції відповідно. Про зареєстровані заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події доповідається керівництву центрального органу управління поліцією або головних управлінь Національної поліції та за резолюцією керівництва центрального органу управління поліцією або головних управлінь Національної поліції їх надсилають до органів поліції нижчого рівня за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Як вказано в п.14,15 Розділу ІІІ Інструкції, у журналі ЄО також реєструються: 1) заяви і повідомлення про зниклих безвісти осіб; 2) рапорти працівників органів поліції про виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію. При реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли в письмовій формі, уповноважений працівник чергової частини органу поліції на їх лицьовому боці проставляє спеціальний штамп реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, форма якого наведена в додатку 5 до цієї Інструкції.

Долучена заява про кримінальне правопорушення не містить відміток про її реєстрацію в чергових частинах органів поліції уповноваженими працівниками відразу після її надходження та внесення до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи з усіма відомостями з журналу ЄО. Крім того, заява ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення на території с.Кегичівка Харківської області не надсилалася до органів поліції нижчого рівня за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.17 Розділу ІІІ Інструкції, прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги вищенаведеної Інструкції, при прийнятті органом досудового розслідування заяви ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України не дотримані. Згідно відповіді на запит захисника ОСОБА_11 від 22.11.2018 №24979/119/03-24-2018 встановлено, що ОСОБА_15 не перебував 23.10.2017 в приміщенні СУ ГУНП в Харківській області. На виконання ухвали суду від 08.11.2018 заступник начальника СУ ГУНП в Харківській області 06.12.2018 № 28863/119-24/03-2018 повідомив, що встановити місце знаходження журналу відвідувачів СУ ГУНП в Харківській області, в який вносились відомості за 23 жовтня 2017 року, не вдалося можливим.

Суд звертає увагу, що положеннями ч.1,2,5 ст.218 КПК України визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Згідно рапорту старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_37 на ім`я заступника начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_38 , йому стало відомо про те, що 23.10.2017 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 11 червня 2017 року незаконно проникли до домоволодіння та будинку по АДРЕСА_4 , тим самим порушили недоторканість житла ОСОБА_21 , який спав у будинку. На думку слідчого, в діях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбачені ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України.

Як встановлено з повідомлення про початок досудового розслідування від 23 жовтня 2017 року за дорученням заступника начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001338 від 23.10.2017 за заявою ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України з приводу подій, що відбувалися на території с.Кегичівка Харківської області.

Згідно постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування прокурора відділу прокуратури Харківської області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_39 , матеріали досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000161 від 11.06.2017 та №0001338 від 23.10.2017 об`єднані в одне провадження під № 0000161 про що внесено відомості до ЄРДР. Досудове розслідування в об`єднаному провадженні доручено СУ ГУНП в Харківській області.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою про доручення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому підрозділу вищого рівня від 23 червня 2017 року першим заступником прокурора області ОСОБА_40 було доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 11.06.2017, що проводилось СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області, СУ ГУНП Харківської області.

Відомостей про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001338 від 23.10.2017 слідчому підрозділу вищого рівня , а саме СУ ГУНП в Харківській області, під час судового розгляду стороною обвинувачення надано не було.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, було розпочате всупереч до вимог ч. 4 ст.26 та ч. 1 ст.477 КПК України.
Також надані під час судового розгляду відомості не дозволяють прийти до переконання , поза розумним сумнівом , що процедура звернення потерпілого 23 жовтня 2017 року з заявою поза межами приміщення слідчого управління, з врахуванням того, що він не був позбавлений можливості надати заяву з 11 червня 2017 року та спілкувався з особами, які проводили розслідування, та надзвичайно короткі строки проведення досудового розслідування щодо трьох осіб (менше години) і завершення його в день внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, подібність тексту заяви та рапорту, не призвела до порушення вимог глави 19 розділу ІІІ КПК України. Тобто, стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що досудове розслідування внесене до ЄРДР №0001338 від 23.10.2017 за ч.1 ст.28 ч.1 ст.162 КК України було розпочато саме після заяви ОСОБА_15 , згідно принципу диспозитивності.
Крім того, стороною обвинувачення не було надано доказів, здобутих на підтвердження провини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, отриманих після початку досудового розслідування 23 жовтня 2017 року за вищевказаним кримінальним правопорушенням. Колегією суддів достовірно встановлено, що відомості до ЄРДР за №0001338 внесені 23 жовтня 2017 року о 15-й годині 14 хвилин, а 23 жовтня 2017 року о 15-й годині 52 хвилини ОСОБА_13 повідомлений про підозру за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, 23 жовтня 2017 року о 16-й годині 20 хвилин було повідомлено про підозру ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, а 24 жовтня 2017 року о 14-й годині 15 хвилин ОСОБА_12 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162, п.4 ч.2 ст.115 КК України.

При цьому, обвинувачені за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не допитувалися як підозрювані по кримінальному провадженні. ОСОБА_12 після повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру 24 жовтня 2017 року за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162, п.4 ч.2 ст.115 КК України також не було допитано як підозр.ваного. Потерпілого також не було допитано під час досудового розслідування після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162, п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Захисник ОСОБА_11 просив визнати недопустимим доказом заяву ОСОБА_15 про кримінальне правопорушення, з якою він звернувся до ГУ НП в Харківській області, та просив внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України та розпочати досудове розслідування.

На вирішення вищевказаного клопотання колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що потерпілий ОСОБА_15 підтвердив, що він скористався своїм правом, склав заяву і передав її працівнику правоохоронних органів, бажаючи початку провадження у формі приватного обвинувачення.
Незважаючи на вказане, є підстави для того, щоб вважати заяву ОСОБА_15 , такою, що згідно п.17 Розділу ІІІ Інструкції, стала прихованою від єдиного обліку. При цьому колегія суддів враховує, що заява про вчинене кримінальне правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесена до журналу ЄО відповідного органу поліції, а сама заява не отримала реєстраційного номера. При цьому було розпочате всупереч до вимог ч. 4 ст.26 та ч. 1 ст.477 КПК України досудове розслідування.
Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.
Обгрунтованність судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положенням ст. 59 та пунктом 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Дослідивши в судовому засіданні наявні докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що не доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та вичерпано можливості їх отримати.
На думку колегії суддів, докази, подані стороною обвинувачення та досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, не доводять, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 зач. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, крім того не було дотримано положення ч.1 ст.477 КПК України.
Оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховується, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі "Вєренцов проти України").
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються особи зач. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України і приходить до переконання, що їх необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п.1 ч.1 ст.373 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого, яку він має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.
З приводу звинувачення ОСОБА_12 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів повно та всебічно дослідила надані докази, надала їм належну оцінку і обґрунтовано дійшла до наступного висновку.
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, вчиненого з особливою жорстокістю з наслідками у вигляді смерті людини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних, психічних чи моральних страждань.
Під час досудового слідства та в судовому засіданні не було з"ясовано та доведено стороною обвинувачення в чому саме виявилась особлива жорстокість під час вбивства потерпілого, а лише вказано, що на ґрунті неприязних відносин у ОСОБА_12 виник умисел на вбивство ОСОБА_21 . Реалізуючи свій злочинний умисел, та діючи окремо від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів тривалої особистої неприязні до потерпілого, схопив зі столу кухонний ніж та наніс ним не менш ніж 20 ударів в область голови, шиї, грудної клітини, живота, рук та ніг ОСОБА_21 . При цьому ОСОБА_12 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого і бажав їх настання. Крім того, наносячи чисельні удари ножем по тілу потерпілого, ОСОБА_12 розумів, що значна кількість спричинених ним тілесних пошкоджень викликає у ОСОБА_21 особливі фізичні страждання, та продовжував вчиняти свої злочинні дії з особливою жорстокістю. Наносити удари потерпілому ОСОБА_12 продовжував до тих пір, поки ОСОБА_21 не впав на підлогу та, на думку ОСОБА_12 , не припинив подавати ознаки життя. Вважаючи, що ним виконані усі дії, необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_21 , ОСОБА_12 залишив приміщення домоволодіння потерпілого. Даючи юридичну оцінку вчиненому, стороною обвинувачення не було обгрунтовано, у чому полягала особлива жорстокість при вчиненні ОСОБА_12 умисного вбивства потерпілого. Водночас із досліджених в ході досудового слідства доказів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 під час конфлікту з потерпілим, завдав ОСОБА_21 удари кухонним ножем в голову та інші частини тіла, не маючи умислу завдати потерпілому особливих фізичних, психічних чи моральних страждань.
Умисне вбивство з особливою жорстокістю має місце якщо винний, позбавляючи життя потерпілого усвідомолював, що завдає йому особливих фізичних (мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, радіоктивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю) психічних чи моральних стравждань.
Висновком судово-медичних експертиз № 131 -КРт/17 від 25 липня 2017 року та № 213-КРт/17 від 26 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_21 було спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото-різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото-різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні. По ступеню тяжкості проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя. Колото-різані, рублені та глибокі різані поранення мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани біля лівого ока та лівої щоки , садна на обличчі та синець на лівому стегні мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_21 стала гостра крововтрата, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла.

Допитані свідки, зокрема і свідок ОСОБА_29 пояснив, що він як фельдшер прибув за викликом. В будинку побачили чоловіка на підлозі з колото-різаними ранами у калюжі крові, що вже згорнулася. Надавав необхідну допомогу, накладав пов`язку. Не могли поставити крапельницю через відсутність тиску, вени спали, пульс у ОСОБА_21 був 120 ударів. Його рани вже не кровоточили. Потерпілий мав велику втрату крові та випадіння внутрішніх органів, перебував без свідомості, махав руками, намагався перевернутися і зняти одяг. Після приїзду до Кегичівської ЦРЛ ОСОБА_21 приблизно через 5 хвилин помер у приймальному відділенні. На його думку, смерть сталася внаслідок великої крововтрати.

Як вказно у висновку експерта №213-КРт/17 від 26 липня 2017 року, ушкодження у ОСОБА_21 з`явилися в близький проміжок часу одне за одним. Смерть настала після нанесення тілесних ушкоджень через деякий проміжок часу, який може обчислуватися першими десятками хвилин внаслідок гострої крововтрати.

При відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи").

Оцінюючи зібрані у провадженні докази в їх сукупності, співставляючи отримані в ході судового розгляду покази з приводу подій, що відбулися 11 червня 2017 року в приміщенні кухні будинку розташованого на АДРЕСА_4 , приймаючи до уваги кількість нанесених тілесних ушкоджень та їх локалізацію, та аналізуючи їх у співвідношенні одне із одним, а також письмовими доказами у провадженні, колегія суддів дійшла висновку, що стороною обвинувачення не було доведено та не встановлено в ході судового розгляду умислу ОСОБА_12 , направленого на протиправне позбавлення життяз особливою жорстокістю ОСОБА_21 та бажання і передбачення обвинуваченого наслідків своїх дій у вигляді смерті потерпілого.
Так, у ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 був знайомий із потерпілим тривалий час. Між ними раніше виникали конфлікти, іноді призводили до бійки, проте не тягли за собою наслідків, що передбачали б кримінальну відповідальність. Також було з`ясовано, що до інкримінованих ОСОБА_12 подій, останній не висловлював погроз на адресу ОСОБА_21 . Допитаний як потерпілий ОСОБА_15 повідомив, що у його померлого брата ОСОБА_21 були погані стосунки з ОСОБА_12 через те, що влітку 2016 року він зламав обвинуваченому щелепу. Сам ОСОБА_12 до нього не звертався. Він особисто пересилав гроші, приблизно 7000грн., на лікування ОСОБА_12 на карту іншої особи. Після чого конфлікт ще в 2016 році між ним і братом було вичерпано і ОСОБА_21 ніхто не погрожував.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що локалізація ударів не була визначеною ОСОБА_12 раніше, удари були завдані неприцільно, спонтанно у ході сварки та штовханини із потерпілим у різні частини його тіла.
Досліджені судом письмові докази доповнюють заслухані судом покази свідків, потерпілого та підтверджують факт спричинення ОСОБА_21 тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, ОСОБА_12 , тобто наслідки його дій, проте ані кожний окремо, ані у своїй сукупності не підтверджують наявність у обвинуваченого умислу на вбивство з особливою жорстокістю потерпілого та передбачення (бажання) настання наслідків у вигляді його смерті.
Про відсутність у обвинуваченого наміру позбавити ОСОБА_21 життя свідчать характер взаємовідносин між ними, факт завдання обвинуваченим не одного удару, а не менше ніж 22 травматичні дії. По ступеню тяжкості проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя. Колото-різані, рублені та глибокі різані поранення мають ознаки легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани біля лівого ока та лівої щоки , садна на обличчі та синець на лівому стегні мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Злочинні дії було припиненно за відсутності перешкод для їх продовження.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_12 завдаючи потерпілому тілесні ушкодження діяв з умислом, направленим саме на заподіяння тілесних ушкоджень, а не смерті потерпілого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 просив визнати недопустимими доказами диск з записом слідчого експеримента з підозрюваним ОСОБА_12 та стенограму його проведення, викладену в протоколі слідчого експерименту, внаслідок порушень ст.233 КПК України та ч.3 ст.107 КПК України. Звертав увагу на недопустимість як доказу протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_12 .

Згідно ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Колегія суддів вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання оскільки не встановлено, що зазначені докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

За встановлених обставин, дослідивши докази безпосередньо, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності доказів, а у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись законом, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_12 за п.4 ч.2 ст.115 КК України кваліфіковано невірно, дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України доведена повністю.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює.
Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

До обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 не відбув покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року, при призначенні покарання останньому необхідно застосувати положення ст.71 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 суд вважає правильним рахувати з моменту затримання 17 червня 2017 року. Згідно ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 19 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, що неодноразово продовжувався.
Правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання встановлено у ч. 5 ст. 72 КК України.

У постанові № 13-31кс18 від 29.08.2018 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норма ч. 5 ст. 72 КК України є нормою матеріального, а не процесуального права та дійшла висновку, що зазначені положення щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

На час затримання ОСОБА_12 діяла ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з цим незалежно від процесуального порядку попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався під час розгляду судової справи № 624/687/17.

А тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, в строк відбування покарання ОСОБА_12 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення з 17 червня 2017 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_12 обирався та продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 січня 2019 року, необхідним є вважати продовженою дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про судові витрати, речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.ст.100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369,371,373-374 КПК України , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Призначити ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання за даним вироком приєднати йому частково покарання, призначене за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року, яким ОСОБА_12 було засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_12 тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань, починаючи з 17 червня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_12 в строк покарання за цим вироком попереднє ув`язнення з 17 червня 2017 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_12 продовжити до вступу вироку в законну силу. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_12 у пред`явленному обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

ОСОБА_13 у пред`явленному обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

ОСОБА_14 у пред`явленному обвинуваченні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 17601,71 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню, відповідно до постанови про визнання речовими доказами передані на зберігання до камери схову СУ ГУНП в Харківській області- повернути власникам, а при не бажанні їх отримувати - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя

Судді