Провадження № 1-кс/520/7474/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання прокурора, 25.10.2018, місцевою прокуратурою зареєстровано кримінальне провадження №0000075, за ч. 4 ст.190 КК України, з приводу того, що невстановлена особа, 08.11.2017 шахрайським шляхом, без згоди фактичного власника, вжила заходів, щодо реєстрації права власності на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 громадського будинку, площею 658,4м2, що розташований по АДРЕСА_1 .

За результатами досудового розслідування встановлено, що на підставі фіктивного свідоцтва від 14.01.2010 за №15001684 «Про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил», здійснена подальша реєстрація будівлі під літерою «А» (будинок площею 658,4 м2) та фактично існують правові підстави для реєстрації приміщення під літерою «Б» (сарай площею 68,3м2 по розрахункам, за техпаспортом 66,8м2), а загальною площею 726,7м2 по АДРЕСА_1 та на його основі, штучно створена остання адреса. А надалі, при використанні з останнім і інших сфальшованих документів, було зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на дане майно, який його в подальшому, 08.11.2017 продав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. Останні, 08 листопада 2018, вжили заходів, щодо поділу зазначеного громадського будинку та його перереєстрації, в результаті чого утворились нові об`єкти, а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 а приміщення АДРЕСА_2 площею 323,5м2. (реєстраційний номер 101) та нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 а приміщення №2 площею 334,9 м2 (реєстраційний номер 101). Та надалі, 23.11.2018 нежитлові приміщення під АДРЕСА_2 та №2 за договорами дарування №1913 та 1910 перейшли у власність ОСОБА_7 ..

Однак, досудовим розслідуванням встановлено, що фактично, зазначений будинок був побудований та введений в експлуатацію в 1973х році, та з того часу використовувався за призначенням, щонайменше з 2004 року перебував в оренді, та використовувалось як готельний комплекс.

Земельна ділянка площею 1544м2 по АДРЕСА_1 начебто за №115а та розташовані на ній нежитлове приміщення №1 (реєстраційний номер 101) та нежитлове приміщення №2 (реєстраційний номер 101), фактично розташовані по АДРЕСА_1 , належать Національній академії наук України та даним майном розпоряджається (та ще задовго до вказаної фіктивної реєстрації розпоряджалось) Державне підприємства «Пансіонат» «Борей».

Адреси із номером «115а» по проспекту Свободи взагалі в м.Одесі не існує, вона є видуманою, створеною штучно, поки що невстановленою слідством особою (особами), на підставі фіктивних документів, при використанні яких, була здійснена подальша незаконна реєстрація даної адреси та майна, а також його незаконний продаж 08.11.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та із їх сторони наступна перереєстрація.

Адреса із №115а є фактично адресою №115, тобто дублює останню та створює лише на папері та в електронному реєстрі ілюзію начебто існування двох різних територій та розташованих на них будівель, дає змогу незаконно, шахрайським шляхом укладати цивільно-правові договори, в тому числі купівлі-продажу, що і було здійснено.

Тому, для відвернення випадків подальшого відчуження будь-яким способом даного майна, його застави, можливого вчинення при реалізації прав на нього інших кримінальних правопорушень, відвернення випадків спричинення шкоди ймовірним майбутнім добросовісним набувачам, а також того, що даними незаконними діями фактично спричиняється майнова шкода Державному підприємству «Пансіонат» «Борей», що не дає останньому змоги вільно розпоряджатися даним майном, чинить перешкоди у здійсненні ним своєї підприємницької діяльності. Крім того, вказана земельна ділянка із розташованими на ній будівлями, фактично є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, на останніх вже почалися будівельні роботи, що можуть призвести до пошкодження, перетворення чи знищення даних об`єктів в цілому чи в певній частині.

- земельна ділянка площею АДРЕСА_3 та розташовані на ній нежитлове приміщення №1 (реєстраційний номер 101) та нежитлове приміщення №2 (реєстраційний номер 101) та сарай площею 66,8м2.

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за 26.11.2018;

- договори купівлі продажу від 08.11.2017;

- технічний паспорт від 12.06.2013 на ОСОБА_6 ;

- рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 22.11.2018.

20.11.2018 прокурором було подано до слідчого судді клопотання про арешт даного майна, у вигляді земельної ділянки площею 1544м2 по АДРЕСА_1 та розташовані на ній двоповерховий громадський будинок загальною площею 658,4 м2 та сарай площею 66,8м2. Вказане клопотання судом було задоволено та 20.11.2018 винесено ухвалу, щодо арешту зазначеного майна. Однак, 22.11.2018 державним реєстратором було відмовлено у виконанні даного рішення суду, у зв`язку із закриттям громадського будинку в реєстрі речових прав та утворення на його основі двох нежитлових приміщень за №1 та №2. У зв`язку з чим, виникла потреба в повторному зверненні до слідчого судді із таким клопотанням, із зазначенням нових, змінених даних на об`єкти, що потрібно арештувати.

Прокурор просив суд розглянути клопотання за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю у невідкладних (слідчих) розшукових діях. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити його. Крім того, за клопотання прокурора, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути клопотання без участі осіб, у володінні, яких знаходиться вказане майно, з метою реалізації забезпечення арешту даного майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому законом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, беручи до уваги, що вищезазначене нерухоме майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженню та не накладення арешту на вказане нерухоме майно може привезти до подальшого відчуження будь-яким способом даного майна, його застави, можливого вчинення при реалізації прав на нього інших кримінальних правопорушень, відвернення випадків спричинення шкоди ймовірним майбутнім добросовісним набувачам, а також того, що даними незаконними діями фактично спричиняється майнова шкода Державному підприємству, у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на нерухоме майно вказане у клопотанні прокурора.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-174, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на:
- Земельну ділянку площею АДРЕСА_3 , а саме: заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати дане майно будь-яким чином фізичним чи юридичним особам.

- Нежитлове приміщення №1 (реєстраційний номер 101) розташоване в м. Одеса по проспекту Свободи 115а, а саме заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати дане майно будь-яким чином фізичним чи юридичним особам.

- Нежитлове приміщення №2 (реєстраційний номер 101) розташоване в м. Одеса по проспекту Свободи, 115а, а саме заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати дане майно будь-яким чином фізичним чи юридичним особам.

- Сарай площею 66,8м2, а саме: заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати дане майно будь-яким чином фізичним чи юридичним особам.

Ухвала слідчого судді негайно виконується слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідно ст.309 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1