В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2018 Справа №607/17541/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000036 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кальне Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, розлученого, на утриманні 1 малолітня дитина, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 29 січня 2018 року Золочівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 наприкінці вересня 2016 року під час відпочинку із ОСОБА_6 на пасовищі у смт.Поморяни Золочівського району Львівської області, діючи умисно, з метою подальшого підроблення паспорта громадянина України та його використання для подання заяви про одруження у Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, попросив ОСОБА_6 передати свій паспорт громадянина України, не розповідаючи про мету його отримання та подальше використання, на що ОСОБА_6 добровільно передав обвинуваченому ОСОБА_3 свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 25 травня 2001 року Золочівським РВ УМВС України у Львівській області, не усвідомлюючи наміру обвинуваченого ОСОБА_3 на його подальше підроблення та використання.

В подальшому, у невстановлений час, з метою подальшого підроблення паспорта громадянина України та його використання для подання заяви про одруження у Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку у АДРЕСА_1 , вніс зміни у первинний зміст паспорту шляхом переклеювання фотокартки на першій сторінці вказаного паспорту, таким чином підробивши його.

Надалі, 27 вересня 2016 року Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийняв заяву про державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що фактично була підписана ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який діяв, використовуючи підроблений паспорт як ОСОБА_6 .

Даний шлюб було зареєстровано 03 листопада 2016 року, про що внесено актовий запис до реєстраційних даних про шлюб за №2021., після чого ОСОБА_7 було подано позовну заяву до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про розірвання шлюбу, де було встановлено, що ОСОБА_6 фактично не реєстрував шлюбу із ОСОБА_7 , а вказане вчинив ОСОБА_3 , а тому 02 квітня 2018 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про визнання шлюбу недійсним, вказаний актовий запис анульований, а шлюб визнано недійсним.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні їх підтвердив. Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься злочинів невеликої тяжкості, особу винуватого, його молодий вік, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу зі стягненням в дохід держави, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів судового провадження ОСОБА_3 29 січня 2018 року був засудженим Золочівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Оскільки даний злочин вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2018 року, остаточно визначивши покарання у виді штрафу зі стягненням в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1