УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Володимир - Волинський

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні №0000703 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2018 року:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вощатин Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.04.2017 року вироком Володимир-Волинського міського суду за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 04.04.2017 року вироком Володимир-Волинського міського суду за ч.2 ст.342, ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з іспитовим терміном на два роки, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і в період іспитового терміну вчинив умисний злочин.

За матеріалами клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 30 жовтня 2018 року, близько 01 год. 20 хв., знаходячись в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, зламавши замок в дверцятах проник в салон автомобіля марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шассі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , вартістю 20000 грн., котрий відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10.07.2003 на праві власності належить ОСОБА_7 , і яким на праві користування законно володів ОСОБА_8 , де шляхом пошкодження замка запалювання, завів двигун та керуючи автомобілем здійснив на ньому поїздку в село Хотячів Володимир-Волинського району, де і залишив його на ґрунтовій дорозі в межах даного населеного пункту, чим незаконно заволодів даним транспортним засобом, протиправно вилучивши його у володільця ОСОБА_8 всупереч його волі та спричинив потерпілому майнову шкоду.

01 жовтня 2018 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000703 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
09 листопада 2018 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Згідно клопотання наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом слідчого експерименту, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Також необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 під час досудового розслідування обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених у п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. через тяжкість злочину, по якому йому повідомлено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі, у разі доведення його провини, ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

2. враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, обґрунтованості підозри, в тому числі, на показаннях свідків, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні;

3. також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, будучи засудженим 04 квітня 2017 року вироком Володимир-Волинського міського суду за ч.2 ст.342, ч.2 ст.296 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з іспитовим терміном на два роки., судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і в період іспитового терміну повторно вчинив умисний злочини, передбачений ч.1 ст.289 КК України.

На думку сторони обвинувачення необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до п`яти років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, продовжуватиме вчиняти інші кримінальні правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що жоден із менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам і вказані ризики виправдовують тримання особи під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_14 просили в задоволенні клопотання слідчого відмовити та не обирати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 просив суд застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у виді цілодобового домашнього арешту з місця свого постійного проживання. Зазначив, що до вчинення злочину не причетний, не має жодних намірів ухилятись від досудового розслідування чи суду, а також впливати на свідків чи потерпілих у даному провадженні.
Вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, які підтримали заявлене клопотання та просили клопотання задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та дослідивши додані до клопотання матеріали, проаналізувавши докази на обґрунтування та докази в заперечення клопотання у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який кваліфікується як незаконне заволодіння транспортним засобом. В разі доведення вини особи, санкцією даної статті передбачено можливість застосування до неї покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

В судовому засіданні також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме судимий 04 квітня 2017 року вироком Володимир-Волинського міського суду за ч.2 ст.342, ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на два роки. Судимість ОСОБА_5 не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Відтак в даному випадку, у відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 за умови обґрунтованості повідомленої йому підозри та доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Не вирішуючи питання про доведеність або недоведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації кримінального правопорушення, виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документах, приходжу до висновку про наявність певних суперечностей у повідомленій підозрі ОСОБА_5 щодо причетності до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення. Зокрема (щодо дати вчинення правопорушення): зібраними доказами підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення в ніч на 30 вересня 2018 року, а ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який було вчинено 30 жовтня 2018 року.

Крім наявності повідомленої підозри, у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 слідчий та прокурор вказали про існування усіх п`яти ризиків, визначених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим у мотивації в клопотанні, а також у судовому засіданні, стороною обвинувачення було зазначено про існування лише трьох ризиків, а це: 1. запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2. запобігання незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників кримінального провадження; 3. можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше він вже притягався до кримінальної відповідальності.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні наведено доводи щодо існування таких ризиків, однак не підтверджено їх будь-якими доказами, а відтак вони є лише припущеннями і не можуть братись судом до уваги.

В той же час прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності. Як вбачається із долучених до матеріалів справи вироку Володимир-Волинського міського суду від 04 квітня 2017 року, а також ухвали Апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2018 року, раніше під час досудового розслідування попереднього кримінального провадження, а також його розгляду в суді, щодо підозрюваного, а потім обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід взагалі не застосовувався. Однак від органів досудового розслідування чи суду він не переховувався, на свідків чи потерпілих також впливу не здійснював, виконував свої процесуальні обов`язки належним чином.

Також в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання на території Володимир-Волинського району Волинської області.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Наведені обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді домашнього арешту.

В такому разі заборона підозрюваному залишати своє житло цілодобово в повній мірі надасть можливість запобігти ризикам щодо його переховування від органу досудового слідства та суду, впливати на свідків чи потерпілого, а також не надасть можливості підозрюваному вчинити інший злочин.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-183, 193, 194, 198 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні слідчого СВ Володимир Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Володимир Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вощатин Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого у даному кримінальному провадженні двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

- не відлучатися із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали 2 (два) місяця з дня її оголошення.

Ухвалу передати для виконання у Володимир-Волинський відділ поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12 листопада 2018 року.

Слідчий суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1 .