Справа №639/5804/18
Провадження №1-в/639/900/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ХВК №18 ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з не повною середньою освітою, до арешту не працюючого, не одруженого, проживаючого до арешту без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.05.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, засудженого 11.02.2016 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 вищевказаний вирок залишено без змін, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув*язнення з 26.10.2015 по 07.06.2016 із розрахунку один попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18 про умовно дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Прокурор та представник ХВК №18 проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на його передчасність, оскільки засуджений хоча і має заохочення, однак ним вчинено тяжкий злочин в період іспитового строку, має значний не відбутий строк покарання, ОСОБА_4 фактично не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, також зазначив, що засудженим не надано інформації щодо його працевлаштування після звільнення та місця проживання, оскільки останній ніде не зареєстрований.
Вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18 та засудженого, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 1) 21.05.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, 2) 11.02.2016 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 вищевказаний вирок залишено без змін, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув*язнення з 26.10.2015 по 07.06.2016 із розрахунку один попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 26.10.2015, кінець строку - 14.04.2020. Станом на 14.11.2018 засуджений відбув 3 роки 8 місяців, залишилась невідбута частина строку призначеного покарання - 1 рік 5 місяців.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.10.2015. За час тримання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.

З 18.07.2016 відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань України, розпорядку дня колонії, лише під постійним наглядом і контролем з боку представників адміністрації установи. З метою стимулювання правослухняної поведінки три рази заохочувався адміністрацією установи, працевлаштований на виробництві установи, різноробом, до праці ставиться задовільно. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного нагляду, використання їх тільки за призначенням.

За характером спокійний, врівноважений, скритний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує з ними рівні відносини. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.

До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

На заходи виховного характеру та дисциплінарного впливу реагує не відразу, потребує контролю за їх виконанням.

Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст.65 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст.123 КВК України залучений до програм диференційованого виховного впливу « Освіта», в якій не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, ставиться байдуже та «Фізкультура і спорт», до реалізації якої ставиться задовільно.

Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з матір`ю шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від неї передачі.

Вину в скоєному злочині визнав повністю.

Згідно вироку Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11.02.2016 має позов на користь держави в сумі 1719,24 гривень, який повністю відшкодував із заробітної плати на виробництві установи.

На комісії установи розглядалось питання щодо можливості застосування ст.100/101 КВК України - 30.11.2016 протокол № 47- відмовлено, оскільки на шлях виправлення не став.

На комісії установи розглядалось питання щодо можливості застосування ст.82 КК України - 04.10.2017 протокол №39 - відмовлено враховуючи особисту заяву засудженого.

На комісії установи розглядалось питання щодо можливості застосування ст.81 КК України - 05.09.2018 протокол №36 - відмовлено, оскільки свого виправлення не довів.

Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Враховуючи що засуджений фактично не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, має значний термін невідбутого покарання призначеного судом, за три роки отримав лише три заохочення, ним вчинено тяжкий злочин в період іспитового строку, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, на заходи виховного характеру та дисциплінарного впливу реагує не відразу, потребує контролю за їх виконанням, а також той факт, що засудженим не надано інформації щодо його працевлаштування після звільнення та місця проживання, оскільки останній ніде не зареєстрований, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1