Справа №621/3638/18
Пр. №1-кп/621/116/19
В И Р О К
Іменем України
13 березня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0001000 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,громадянина України, уродженця м. Зміїв Харківської області, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
1)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.06.2001 року за ч.2 ст.141, КК України, за редакцією 1960 року, до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 18.04.2002 року на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 10.04.2002 року, невідбутий термін 2 місяці, 16 днів;
2)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2004 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 14.11.2006 року на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2006 року, не відбутий термін 1 рік, 11 місяців;
3)вироком Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на основі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;
4)вироком Червонозаводського районного суду Харківської області від 16.01.2014 року за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на основі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;
5)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.11.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік.
6)Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , який має непогашену судимість, у період іспитового строку, в ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018, проник до огороженого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, перелізши через огорожу, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку 3 алюмінієвих бідонів ємністю 40 л., бувших у використанні, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 4318 від 20.11.2018 1200,00 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_7 .
Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Крім цього, 03.11.2018, в нічний час, перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, відчинивши металеву хвіртку, протиправно проник на територію вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку алюмінієвого бідону, ємністю 40 л., без механічних ушкоджень, бувшого у використанні, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 4318 від 20.11.2018 400,00 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_8 .
Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Крім цього, 04.11.2018, в денний час, перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, відчинивши дерев`яну хвіртку, протиправно проник на територію вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку металевого швелеру, довжиною 3,23м, шириною 0,12м., висотою 0,05м., ширина металу 0,01м., без механічних ушкоджень, бувшого у використанні, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 4318 від 20.11.2018 436,70 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_4 .
Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченими фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.
Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до сховища, вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є рицидив злочинів.
Суд, досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 враховує, що він раніше судимий, вчинив новий умисний злочин у період іспитового строку, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має двох малолітніх дітей.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, зобов`язаний насамперед виходити з санкції норми КК, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно визначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністью вироків, так як він вчинив новий злочин у період відбуття покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2017 за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та на підстві ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного затримання - 05.11.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_9 судові витрати у розмірі 210 (двісті десять) грн.
Речові докази: металевий швелер довжиною 3,23 м, шириною 0,12 м, висотою 0,05 м, бувший у використанні, без механічних пошкоджень, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - вважати їй повернутим; три бідони алюмінієві ємністю 40 л, бувші у використанні, без механічних пошкоджень, передані на зберіганні потерпілій ОСОБА_7 , вважати їй повернутими; бідон алюмінієвий ємністю 40 л, бувший у використанні, без механічних пошкоджень, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - вважати йому повернутим.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: