У Х В А Л А
Іменем України

07 листопада 2018 року колегія суддів Деснянського районного суду м. Києва
в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005242 від 15.06.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каїнда Панфіловського району Киргизької Республіки, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, із середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої малолітню дитину, без зареєстрованого місця проживання, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_7 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_5
- захисника ОСОБА_8 ,
- обвинуваченої ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_9 ,
за участю законного представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, надійшов до Деснянського районного суду м. Києва 06.11.2018 року.

Прокурор просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечують проти призначення справи до судового розгляду, посилаючись на невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, зокрема, на те, що є неконкретизованими обставини вчинення кримінального правопорушення та участі їх підзахисних у інкримінованому їм злочині, який мав місце 15.06.2018 року. Вважають направлення обвинувального акту до суду передчасним та складеним з істотними порушеннями.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 думку захисників підтримали.
Законний представник потерпілого ОСОБА_10 думку прокурора про призначення судового розгляду підтримала.
Заслухавши думку прокурора, думку законного представника потерпілого, думку захисників та обвинувачених, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону.
Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Таке право гарантується п. (а) ч. 3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Аналогічна правова позиція міститься і у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, згідно якого суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому, стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (справа «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить норму ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камінські проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

В порушення вказаних правових норм, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є неконкретизованим, оскільки у ньому не зазначено конкретних деталей вчинення злочину, які можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, а саме: у акті не конкретизовано механізм та порядок нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, а також не конкретизовано роль кожного із обвинувачених при завданні потерпілому тілесних ушкоджень. Крім того, у акті не вказано, які саме дії окремо кожного із обвинувачених знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого.
Крім того суд звертає увагу на те, що обвинувальний акт містить неповні відомості щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме: не зазначено номер квартири та адресу реєстрації та проживання обвинуваченої.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Без цього суду на початку судового розгляду неможливо однозначно уяснити для себе суть обвинувачення, роз`яснити її обвинуваченому, прийняти правильне рішення щодо можливого визнання обвинуваченим фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.

Неконкретність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, так як захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо, з урахуванням ст. 42 КПК України, яка передбачає, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Підставою для зміни обвинувачення в суді є лише встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Відповідне право у прокурора виникає лише під час судового розгляду, за наявності визначених у законі підстав і волі на те. Суд позбавлений процесуальної можливості примусити прокурора конкретизувати обвинувачення.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Такі суттєві недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджають об`єктивному розгляду справи.

Дана неповнота і неконкретність обвинувачення дійсно порушують право обвинуваченого на захист та позбавляє суд першої інстанції можливості проводити судовий розгляд на підставі конкретного обвинувачення і повинна бути усунута саме органом досудового розслідування.

З огляду на викладене, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду,

враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України, кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених порушень та приведення обвинувального акту у відповідність вимогам ст.291 КПК України.
Крім того, прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року, закінчується 10.11.2018 року, строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року, закінчується 09.11.2018 року, тому заявив клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, прокурор вказує на те, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають йому достатні підстави вважати, що обвинувачені спробують переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджатимуть кримінальному провадженню, а саме ухилятимуться від забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків. Посилаючись на викладене, прокурор просив обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обвинувачені та їх захисники проти обрання обвинуваченим запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою заперечували.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 10.11.2018 року.

Згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 спливає 09.11.2018 року.

На даний час, обставини, які послужили підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, стан їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, обвинувачені не має постійного місця роботи та доходу, не мають постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків. Крім того, продовжують існувати ризики, що обвинувачені зможуть незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, спробують переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджатимуть кримінальному провадженню, а саме: ухилятимуться від виконання покладених на них процесуальних обов`язків. Вказані підстави підтверджують потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, п. 3 ч. 3 ст. 314, 315, 331, 369, 372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3.
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 05 січня 2019 року включно.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 05 січня 2019 року включно.

Копію ухвали надіслати до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ________________________ ОСОБА_1

Судді: ________________________ ОСОБА_2

________________________ ОСОБА_3