КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 25 квітня 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Потсдам Федеративна Республіка Німеччина, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , строком на 60 днів, до 24 травня 2019 року, в межах строку досудового розслідування.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та те, що у відповідності до ч. 5 ст. 176 КПК України інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Автор апеляційної скарги вважає вищевказану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, захисник зазначає, що продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є незаконним, оскільки сам запобіжний захід застосовано з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, оскільки повідомлення про підозру останньому було здійснено не у спосіб, передбачений тим же кодексом, а саме - не уповноваженою на такі дії особою.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що висновки слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки проаналізувавши всі надані стороною обвинувачення докази, можна однозначно стверджувати, що вони не підтверджують викладених у підозрі обставин, тобто підозра є необґрунтованою. Також, захисник зазначає і про відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На переконання захисника, поза увагою слідчого судді залишились аргументи сторони захисту, що майже всі вказані підстави для продовження строку тримання під вартою були зазначені і в двох попередніх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 у грудні 2018 року та у лютому 2019 року. Крім того, кримінальне провадження № 001809 розслідується з червня 2017 року і до того ж, воно було виділене з іншого кримінального провадження № 0001289, у зв`язку з чим на думку захисника майже за 4-ри роки можливо було провести всі слідчі та процесуальні дії, які зазначені у клопотанні. При цьому, дані суддів та їх помічників і секретарів, яких сторона обвинувачення вважає за необхідне допитати були відомі ще з 2014 року, диск , який є об`єктом майже всіх експертних досліджень, наданий ОСОБА_10 ще у 2015 році. Більш того, слідчий суддя зазначаючи про необхідність проведення ряду експертиз - судової комп`ютерно-технічної від 12 листопада 2018 року, психолого-лінгвістичної від 10 січня 2019 року та психологічної з використанням поліграфа від 18 січня 2019 року, не звернув уваги на те, що до клопотання слідчого навіть не були долучені постанови про призначення цих експертиз або будь-які інші документи.

Також, автор апеляційної скарги зазначає, що норма визначена ч. 5 ст. 176 КПК України суперечить положенням ч. 4 ст. 183 КПК України, є дискримінаційною та повинна застосовуватись з урахуванням практики Європейського суду з прав людини і не виключає обов`язкову судді визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, які підозрюються у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити в силі ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів провадження, Прокуратурою Автономної Республіки Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 червня 2017 року під № 0001809, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

03 листопада 2018 року ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2018року.

11 липня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 січня 2019 року включно.

Постановою першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим ОСОБА_11 від 21 грудня 2018 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001809, продовжено до 6 місяців, а саме до 27 березня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 25 лютого 2019 року.

04 січня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду від 21 лютого 2019 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , на 35 днів, тобто до 27 березня 2019 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Постановою заступника прокурора Автономної Республіки Крим ОСОБА_12 від 21 березня 2019 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовжено до 9 місяців, тобто до 27 червня 2019 року.

22 березня 2019 року начальник слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року вказане клопотання слідчого було задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, що є підставою для застосування відносно підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Вищевикладене нівелює доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Також слід зазначити, що всупереч доводам захисника обґрунтованість та необхідність вказаних у клопотанні слідчого процесуальних дій, перевірена заступником Генерального прокурора України ОСОБА_13 при прийнятті постанови від 21 березня 2019 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001809, та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо того, що на момент застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній не набув статусу підозрюваного у передбаченому законом порядку, оскільки повідомлення про підозру було складено особою, не уповноваженою на здійснення таких процесуальних дій, адже ОСОБА_5 є адвокатом, на якого поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не заслуговують на увагу, з огляду на наступні обставини.

Так, дійсно статус адвоката відносить особу до окремої категорії осіб, стосовно яких існує спеціальний порядок кримінального провадження.

Станом на 12 листопада 2018 року, відповідно до відповіді заступника керівника секретаріату Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України ОСОБА_14 , відомості стосовно ОСОБА_5 в Єдиному державному реєстрі адвокатів України були відсутні (т. 1 а.п.44-45).

Відомості про ОСОБА_5 , як адвоката, були внесені до вказаного реєстру 27 грудня 2018 року, і саме цього дня органу досудового розслідування стало офіційно відомо, що останній є адвокатом.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає істотних порушень в діях органу досудового розслідування відносно ОСОБА_5 при здійсненні повідомлення про підозру від 11 липня 2018 року.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що 04 січня 2019 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_13 ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з порушенням вимог ч. 1 ст. 52 КПК України. Проте, колегія суддів, враховуючи факт вручення підозри ОСОБА_5 від 11 липня 2018 року, приходить до переконання, що в даному конкретному випадку, вказані доводи сторони захисту жодним чином не спростовують висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, що у сукупності з усіма обставинами провадження, є достатнім для необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що вказані доводи сторони захисту вже були предметом перевірки при розгляді попередніх клопотань про продовження строку тримання під вартою, зокрема знайшли своє відображення в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року.

Також, слідчий суддя, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, з огляду на те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, обґрунтовано не визначив ОСОБА_5 інший запобіжний захід, окрім виключного, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а тому доводи автора апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, в тому числі щодо не визначення слідчим суддею розміру застави.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів провадження не вбачається.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу в їх сукупності, продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою задоволено клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , строком на 60 днів, до 24 травня 2019 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2369/2019 Категорія: ст. 187 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1