У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2018 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське, Миколаївського району, Миколаївської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
-застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.02.2019 року.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.02.2019 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає, що слідчим суддею при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано те, що останній має постійне місце проживання, визнав вину, щиро кається у вчиненому, співпрацює зі слідством та дає послідовні свідчення під час досудового розслідування.
Звертає увагу на те, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається слідчий, необґрунтовані.
Вважає, що посилання на можливість впливати на свідків та інших підозрюваних є безпідставним і не обґрунтованим. Вказує, що запобігти вказаному ризику можливо і шляхом призначення такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 06.12.2018 р. близько 21.30 год., знаходячись біля будинку № 80 по вул. Космонавтів, в м. Миколаєві, діючи повторно, за попередньою змовою з іншими неповнолітніми із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом нанесення ОСОБА_8 ударів руками та ногами в область обличчя та тулуба, заволоділи належними останньому мобільним телефоном Meizu M5c, вартістю 2000 грн., гаманцем, вартістю 800 грн., грошовими коштами в сумі 600 грн., двома банківськими картами "Приватбанка" та "МТБ", заподіявши майнову шкоду в сумі 3400 грн.
07.12.2018 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0004841 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Цього ж дня ОСОБА_6 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить належної його поведінки в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні.
Окрім того, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати розмір застави, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, зокрема, протокол прийняття заяви ОСОБА_8 від 07.12.2018р.; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній пояснює обставини скоєння відносно нього кримінального правопорушення; рапорт працівників патрульної поліції, які затримали ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення ним злочину; протокол огляду місця події від 07.12.2018р., відповідно до якого було оглянуто та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення; протокол особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 в ході якого було виявлено та вилучено майно потерпілого ОСОБА_8 , доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

З огляду на те, що ОСОБА_6 раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років , відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як видно з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме грабежу в групі осіб із застосуванням фізичного насилля, мешкає не за місцем реєстрації, не зв`язаний міцними соціальними зв`язками, постійним місцем роботи.
Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що 04.07.2018р. вироком Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.
Отже, будучи раніше судимим ОСОБА_6 через досить невеликий проміжок часу знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності.

Вищезазначене вказує на те, що дійсно існують ризики, передбачені п. п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на недоведеність ризику впливати на свідків та інших підозрюваних є не доречним, оскільки такий ризик не вказаний ні в клопотанні слідчого ні в ухвалі слідчого судді.

Доводи апелянта відносно того, що підозрюваний ОСОБА_6 визнав вину, щиро розкаявся, співпрацює зі слідством не є підставами для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Слідчий суддя також обґрунтовано відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2018 року, якою відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: