233 № 233/4627/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 12 березня 2018 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Малинівка Сонцевського району Курської області, особи без громадянства,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровськ, громадянка України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-
в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

За ініціативою суду на вирішення учасників судового розгляду поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу такого продовженого строку.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останнім під час досудового слідства та продовження дії запобіжного заходу під час судового розгляду.
Представник потерпілої ОСОБА_4 просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим з підстав, оголошених прокурором.
Обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно них та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених та просив змінити останнім запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, обгрунтовуючи свою позицією недостатнім обгрунтуванням прокурором ризіків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 січня 2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2019 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не завершено, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 03 березня 2019 року.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно них запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання запобіжних заходів, а саме: ризик переховування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від суду з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив декілька корисливих тяжких злочинів проти власності, а ОСОБА_7 корисливий тяжкий злочин проти власності, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для них можуть бути визнаними як менш небезпечні, що тим самим допустить тяганину судового розгляду, у зв`язку з чим запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на неупереджений, повний та всебічний розгляд кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які ще не допитані судом, з метою зміни ними показань, будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на них; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останні раніше судимі за корисливі злочини, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, після звільнення з місць позбавленні волі на шлях виправлення не стали; так ОСОБА_6 в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання знову вчинив декілька тяжких злочин, а ОСОБА_7 через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинила тяжкий злочин, що свідчить про те, що вони схильні до продовження злочинної діяльності.

На недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищезазначеним ризикам, що не зможуть забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, вказують відомості про особистість обвинувачених, ризики продовження ними злочинної діяльності та впливу на потерпілих, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, і свідчать про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваних у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Зазначені ризики виправдовують продовження обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінуванням вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 331 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Малинівка Сонцевського району Курської області, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, терміном по 27 квітня 2019 року включно.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровськ, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, терміном по 27 квітня 2019 року включно.
У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає
Суддя