Справа № 369/5082/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/808/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого малолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.07.2002 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 13.08.2005 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 06.04.2011 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., 29.12.2011 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт, знятого з обліку 31.07.2012 року по відбуттю покарання, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 21.02.2017 року, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк застосованого до нього в межах цього кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 21.02.2017 року до 20.07.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою у ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вчиненого за наступних обставин.

21.02.2017 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин кухонним ножем, який тримав у правій руці, наніс ОСОБА_11 один удар в область грудної клітки з права та два удари в область черевної порожнини зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер.

Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції обвинуваченим та прокурором подано апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та призначити справедливе покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при розгляді цього кримінального провадження було порушено презумпцію невинуватості та не обґрунтовано належним чином чому він взяв до уваги його показання лише частково, попри те, що вони узгоджувалися з показаннями свідків та висновками судово-медичних експертиз.

Також районним судом не взято до уваги, що потерпілий ОСОБА_11 перебував на його приватній території, ініціював конфліктну ситуацію та перший здійснив напад на апелянта, спровокувавши його на самозахист і подальше перевищення меж необхідної оборони.

При цьому, висновок судово-медичної експертизи №47 від 10.03.2017 року не можна вважати належним доказом його винуватості, адже вона була проведена через 15 діб після події.

Крім того, вирок районного суду у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України не містить посилань на докази, досліджені у ході судового розгляду, відомості про мотиви неврахування окремих доказів, дані про обставини кримінального правопорушення, такі як момент настання смерті потерпілого, час виклику та прибуття карети швидкої допомоги. На думку апелянта, подібні відомості є дуже важливими, адже згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 , коли вона відкрила двері, то побачила потерпілого, який ще був живий. Вказане повністю спростовує кваліфікацію вчиненого ним кримінального правопорушення.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його протиправних дій за ч.1 ст.115 КК України, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2018 року скасувати в частині призначеного покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі; відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції від 22.12.2015 року зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2017 року до 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, із 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; визнати рецидив злочинів обставиною, яка у відповідності до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_8 . В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, є недостатнім для його виправлення та явно несправедливим через м`якість, адже обвинувачений не працевлаштований, суспільно корисною працею (діяльністю) не займався, не зарекомендував себе з позитивного боку, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків не для себе не зробив, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, після вчинення кримінально-караного діяння не сприяв розкриттю злочину, вини у вчиненому не визнавав. Крім того, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

На думку апелянта, зарахування у строк покарання ОСОБА_8 одного дня попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 року до ухвалення вироку чи до дня набрання вироком законної сили з розрахунку за два дні позбавлення волі є неправильним, адже у відповідності до положень ст.58 Конституції України зворотну дію має закон, який пом`якшує або скасовує відповідальність, а тому згідно з ч.ч.1, 5 ст.72 КК України, в редакції, яка діє на час ухвалення вироку, зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення здійснюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який частково підтримав власну апеляційну скаргу, просив скасувати вирок та призначити новий розгляд та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого, який підтримав власну апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.412 істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, абз.1 п.2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначено: «21.02.2017 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин кухонним ножем, який тримав у правій руці, наніс ОСОБА_11 один удар в область грудної клітки з права та два удари в область черевної порожнини зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер. Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів».

Із огляду на сформульоване обвинувачення та зміст вироку суду першої інстанції, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушив вимоги абз.1 п.2 ч.3 ст.374 КПК України, та звузив обвинувачення, не зазначивши наслідків кримінального правопорушення.

Так, згідно висновку експерта № 101 від 24.04.2017 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження:

- проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням шлунку та підшлункової залози (колото-різана рана в ділянці реберної дуги, від неї в напрямку спереду-назад, справа-наліво відходить рановий канал, за ходом якої мається ушкодження правої реберної дуги, наскрізне ушкодження пілоричної частини шлунка та шлунково-ободової зв`язки, тіла підшлункової залози. Рановий канал закінчується в заочеревинному просторі довжиною за зондом 15 см);

- проникаюче колото-різане поранення грудей та живота з ушкодженням селезінки і легені (колото-різана рана лівої підреберної ділянки, від неї в напрямку спереду-назад, знизу-вгору, дещо зліва-направо відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджені 9 ребро зліва по переднє-пахвовій лінії, селезінка, лівий купол діафрагми, нижня частка лівої легені. Рановий канал сліпо закінчується в 9 міжребір`ї зліва по заднє пахвовій лінії довжиною за зондом 21 см);

- проникаюче колото-різане поранення живота без ушкоджень внутрішніх органів (колото-різана рана в лівій здухвинній ділянці, від неї в напрямку зліва-направо, знизу-вгору, спереду-назад відходить рановий канал, який проникає в черевну порожнину, утворює ушкодження задньої її стінки та закінчується біля тазової поверхні гребеня лівої здухвинної кістки довжиною за зондом 14 см);

- крововтрата: 200 мл крові в лівій плевральній порожнині, 900 мл крові в черевній порожнині, нерівномірне кровонаповнення досліджуваних органів з ознаками порушення реологічних властивостей крові.

Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів. Проникаючі колото-різані поранення грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуваний вирок із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, чим порушив гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист. Наведені порушення чинного законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, що є безумовною підставою для скасування вироку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року, щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України та ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії судового розгляду для виконання вимог ст. 416 КПК України.

При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суду першої інстанції необхідно прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, ретельно перевірити зібрані докази, дати їм належну оцінку, у разі доведеності винуватості ОСОБА_8 призначити йому покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, постановити законний та обґрунтований вирок.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду в іншому складі суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 днів, до 07 січня 2019 року, включно.

Головуючий:

Судді: