Номер провадження: 11-кп/785/1074/18
Номер справи місцевого суду: 517/49/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 07.06.2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Машенька Ширяївського району Одеської області, українець, громадянин України, не працюючий, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 18.02.2010 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; - 18.06.2010 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 03.10.2012 року на підставі постанови Ковельського районного суду Волинської області від 25.09.2012 року за ст. 107 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 11 днів; - 19.11.2015 Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 27.12.2017 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та засудженого направлено для відбування призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.11.2015 покарання у виді 5 років позбавлення волі
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до - 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислюється з дня постановлення вироку, тобто з 07 червня 2018 року. Вказаним вироком засуджені також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у відношенні яких вирок не оскаржено,
ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , в ніч з 11.08.2017 на 12.08.2017, разом із ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Перехрестове Захарівського району Одеської області в будинку ОСОБА_10 розпиваючи спиртні напої, запропонував останньому скоїти крадіжку майна ОСОБА_11 , який мешкає неподалік, на що останній погодився. В подальшому ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , на гужовому транспорті приїхали до лісової полоси, яка розташована неподалік домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшли через неогороджену присадибну ділянку на територію домогосподарства, звідки здійснили крадіжку шести з половиною металевих решіток каналізації. З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 3627 гривень та в подальшому викраденим розпорядились на власний розсуд. Крім того, ОСОБА_7 у вересні місяці 2017 року, більш точний час та дату встановити не представилося за можливе, у нічний час, разом із ОСОБА_9 перебували в домоволодінні, яке розташоване в с. Загір`я Захарівського району Одеської області розпивали спиртні напої, запропонував останньому скоїти крадіжку майна ОСОБА_11 , який мешкає в с. Перехрестове Захарівського району Одеської області, на що останній погодився. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , не повідомляючи про свій намір здійснити крадіжку, попросили жителя с. Загір`я ОСОБА_12 на його автомобілі поїхати до с. Перехрестове Захарівського району Одеської області, пояснивши останньому, що необхідно перевезти метал, залишений біля лісополоси. Приїхавши в с. Перехрестове Захарівського району Одеської області, ОСОБА_12 залишився у своєму автомобілі біля лісополоси, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 пішли до домогосподарства ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшли через неогороджену присадибну ділянку на територію домогосподарства, звідки здійснили крадіжку 4 металевих решіток каналізації. З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 2232 гривні та в подальшому викраденим розпорядились на власний розсуд. Також, 12 січня 2018 року, біля 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходячись у будинку ОСОБА_13 , який проживає в с. Краснопіль Захарівського району Одеської області вживав спиртні напої разом ОСОБА_14 . В цей момент у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_14 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, умисно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, почав наносити ОСОБА_14 удари руками та ногами по голові та тулубу, після чого, зламавши волю ОСОБА_14 до опору, в присутності господарів, заволодів його мобільним телефоном «Nokia 230», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю, відповідно до висновку товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №240120183 від 24.01.2018 р., 1425 грн. У подальшому ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 1425 грн. В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути його справу, посилаючись на те, що суд при постановленні вироку не розглянув можливість застосування до нього амністії, просить застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що у нього є неповнолітня дитина 2014 року народження. Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та посилався на те, що підстави для застосування амністії відсутні, оскільки суд призначив покарання обвинуваченому з урахуванням попередніх трьох судимостей, дві з яких є судимостями за умисні тяжкі злочини, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Пунктом «в» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчиненні умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше був тричі засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, з них двічі був судимий за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, підстави для звільнення його від відбування покарання, відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», відсутні, а тому доводи апеляційної скарги засудженого про застосування вказаних вимог Закону - є безпідставними. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок постановлено з додержанням вимог кримінального процесуального закону та підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 07.06.2018 року відносно нього за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4