КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: № 11-кп/824/1015/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 115 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0007670 по обвинуваченню ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України,за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженню, прокурору,
ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Рішення місцевого суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт, наданий суду, не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема не конкретне обвинувачення, яке по суті зведено до опису хронології подій, та не відображено, які саме дії ОСОБА_11 , згідно висновку експерта спричинили настання смерті ОСОБА_12 ..

Місцевий суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не містить обов`язкових елементів, а саме фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації; та формулювання обвинувачення.

Крім того, суд наголосив на тому, що органом досудового слідства порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки він є молдаванин, уродженцем Республіки Молдова, однак йому не було забезпечено перекладача та не здійснено переклад процесуальних документів на молдовську мову. Обвинувальний акт обвинуваченому було вручено українською мовою, без перекладу, а переклад було здійснено усно. Зазначене вище було відомо прокурору у кримінальному провадженні, а саме, що ОСОБА_11 не володіє українською мовою, і його рідною мовою є молдовська, однак заходів щодо залучення перекладача вжито не було.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про неможливість провести судовий розгляд даного кримінального провадження.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, доводи вказані в оскаржуваній ухвалі як на підставу повернення обвинувального акту з приводу порушення обвинуваченого права на захист, не відповідає дійсності.

Апелянт вказує, на те, що обвинувачений ОСОБА_11 проживає на території України з 2011 року, за час проведення досудового розслідування, в усних бесідах, вільно спілкується без перекладача.

З матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_11 ознайомлено в присутності перекладача. Право на суд присяжних роз`яснено. Крім того, обвинувачений або його захисник, у відповідності до вимог ст. 29 КПК України, не заявили про переклад документів письмово.

Таким чином, на думку прокурора у кримінальному провадженні, в даному випадку відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту, а оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню як незаконне.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора та заявленого клопотання про продовження строку тримання під вартою, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, потерпіла зазначила на розсуд суду щодо апеляційної скарги, також потерпілі підтримали подане клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Дані вимоги Закону судом першої інстанції були дотримані.

З доводами та мотивацією суду, як на підставу для повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_11 , прокурору для усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з вимог ст. 291, зокрема п.5 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто в даному випадку, слідчим під час складання обвинувального акту не в повній мірі додержано вимоги ст. 291 КПК України.

Як вбачається з представлених матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, санкція якої передбачає покарання, у виді довічного позбавлення волі.
Зокрема, всупереч вказаним нормам закону, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 за ознаками вчинення злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, міститься не конкретне формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, не відображено які саме умисні дії ОСОБА_11 , згідно висновку експерта спричинили настання смерті ОСОБА_12 ..

Також в наданому суду обвинувального акту, не наведено всіх обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки не містить причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, що настали.

Крім того, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо порушення органом досудового слідства права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки він є молдаванин, уродженцем Республіки Молдова, однак йому не було забезпечено перекладача та не здійснено переклад процесуальних документів на молдовську мову, а тому апеляційні доводи прокурора в цій частині є також безпідставними та необґрунтованими.

У відповідності до вимог статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, ст. 384 КПК визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_11 не володіє державною мовою, якою ведеться судове провадження, обвинувальний акт складений українською мовою був вручений обвинуваченому без здійснення письмового перекладу, із засвідченням, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, у тому числі права на захист від пред`явленого обвинувачення та роз`яснення його по суті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, в ході провадження якого обґрунтовано дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі суду, право обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою, порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , зважаючи на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необхідність продовжити строк дії тримання під вартою на 60 днів.

Представлені матеріали кримінального провадження свідчать, що органом досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, санкція даного злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, судом першої інстанції обрано ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24.02.2019 року, включно.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, тобто ці ризики з часу застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів, вважає, доводи апеляційної скарги прокурора, безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України залишити без змін.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 14 квітня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ __________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4