справа №619/2912/18
провадження №1-кп/619/120/19
УХВАЛА
іменем України
23 січня 2019 року м. Дергачі
Колегія суддів Дергачівського районного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0005680 від 22.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов затверджений обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0005680 від 22.09.2017 у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
Ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.
Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, обґрунтовуючи його тим, що при складенні обвинувального акту прокурором не виконані вимоги закону. В місце реєстрації обвинуваченого не зазначений індекс. Тоді як згідно п.60 «Правил користування послугами поштового зв`язку» індекс є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок повертаються відправникам з першого стану обробки. Також в порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України анкетні відомості щодо обвинуваченого вказані та дублюються в невідповідному розділі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення. В порушення вимог ч.1 ст.2 КК України в обвинувальному акті в висновку формулювання обвинувачення безпідставно вказується, що обвинувачений «вчинив злочин», проте такий висновок досудового слідства є передчасним. В порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті точно не зазначено місце його складення, а саме не вказано номер кабінету де його затверджено. В порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті містяться відомості про попередні судимості, інформація, щодо попередніх судимостей може бути доказом у кримінальному провадженні і має надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Також вказує, що аркуші обвинувального акту не пронумеровані. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року «суди мають ураховувати … форму вини, мотив, ступінь здійснення злочинного наміру тощо». Відомості щодо форми вини, мотивів та ступеня здійснення злочинного наміру кожним із учасників в обвинувальному акті не вказується. В якості доказів наведені посилання на висновки експертиз, але не встановлено конкретно які саме докази підтверджують вину обвинуваченого та факт попередньої домовленості.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.
Прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначивши, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні.
Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника ОСОБА_7 та просила повернути обвинувальний акт прокурору.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 просили задовольнити заявлене клопотання.
Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Так, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Так, в обвинуальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено наступне:
Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, тобто у крадіжці, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій організованною групою, повторно.
Аналогічні ж обставини і зазначенні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
За змістом ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Так, відповідно до обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення фактично зведено до посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення та на положення ч.3 ст.185 КК України та ч.5 ст.185 КК України без зазначення доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, фактів, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Зазначене не дає змоги суду зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.
Такі суперечності, на думку суду, позбавляють суд можливості розяснити обвинуваченому суть обвинувачення у відповідності до вимог ст.348 КПК України.
Таким чином, відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж предявленого обвинувачення та розяснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Аналіз змісту зазначених вимог закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду. Разом з тим, обвинувальний акт повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно за ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».
При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Крім того, в порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 взагалі відсутня його обов`язкова складова, передбачена п.5 ч.2 ст.291 КПК України - формулювання обвинувачення, в обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинувачених.
Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 91 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення є обставиною, яка підлягає доказуванню в кримінальному провадженні.
Разом з тим, сторона обвинувачення в порушення вимог ч.1 ст.91 КПК України при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в частині мотиву дій обвинувачених обмежилася загальними фразами щодо виникнення злочинного умислу.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту зазначено так, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , належних висновків з призначенного судом покарання не зробили , на шлях виправлення не стали, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю , та не маючи будь-яких джерел доходу , діючи з прямим корисливим умислом , направленним на отримання доходу , від злочинної діяльності , у неустановленний час , але не раніше 23.02.2017 та не пізніше 21.09.2017 , домовились про спільне систиматичне вчинення викрадень чужого майна з приватних квартирмешканців в м.Харкова та Харківської області, що не є конкретно визначеним місцем вчинення злочину в розумінні кримінального закону, оскільки відсутня конкретна адреса та час.
Тобто, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не конкретизовано формулювання фактичних обставин з врахуванням всіх виявлених під час досудового розслідування обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, не детально з`ясована та описана подія кримінального правопорушення, мотив та мета дій обвинувачених, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинувачених на захист.
Всі ці обставини свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому у даному випадку суд погоджується з доводами захисників про те, що є перешкодою для постановлення по справі законного і обгрунтованного та справедливого судового рішення,, що є безумовною підставою для повернення акту прокурору в порядку п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України та виконання вимог КПК України з дотриманням права підозрюваного на захист.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України.
Вказані обставини, згідно КПК України, є обов`язковими вимогами стосовно змісту обвинувального акту та фактичних обставин злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005680 від 22.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3