Справа № 761/1398/19
Провадження № 1-кс/761/1430/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000319, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
14.01.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 12 січня 2019 року під час особистого обшуку, затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 та в ході огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11, а саме на: футляр з окулярами марки «Polaroid», які належать потерпілому ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «NokiaC1» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , брилок від автомобільної сигналізації марки «Sheriff» з ключем, який належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 січня 2019 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11, звернув свою увагу на припаркований на узбіччі дороги автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe» н.з. НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне, викрадення чужого майна, яке знаходиться у салоні автомобілля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11, підійшов до автомобіля марки «Hyundai» моделі «Santa Fe» н.з. НОМЕР_3 та за допомогою попередньо придбаного (виготовленого) при невстановлених досудовим слідством обставинах, місці та часі, електронного пристрою для сканування (перехоплення) радіосигналу - електронного ключа, який відкриває центральний замок автомобіля та його подальшого відтворення, який надає змогу створити електронний ключ автомобіля відчинив його таким чином проник у салон автомобіля звідки таємно викрав футляр з окулярами марки «Polaroid» вартістю 300 доларів США, що на момент скоєння злочину відповідно до курсу НБУ становить 8481 гривня та з окулярами марки «Polaroid» вартістю 150 доларів США, що на момент скоєння злочину відповідно до курсу НБУ становить 4209 гривні, які належать ОСОБА_6 .

Однак в момент заволодіння окулярами, які знаходився автомобілі марки «Hyundai» моделі «Santa Fe» н.з. НОМЕР_3 , злочинні дії ОСОБА_5 , були помічені свідком ОСОБА_7 , який висловила вимогу зупинитись та повернути викрадені речі. Однак, ОСОБА_5 , не зважаючи на вимогу ОСОБА_7 своїх злочинних дій не припинив, а навпаки разом із викраденим побіг в напрямку по вул. Трьохсвятительській в м. Києві, де був затриманий працівниками поліції.

А всього, ОСОБА_5 намагався відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_6 на загальну суму 12 690 гривень, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив закінчений замах навідкритевикрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинив кримінальнеправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

12 січня 2019 року, ОСОБА_5 затримано за підозрою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «NokiaC1» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 .

13 січня 2019 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Крім того, 12 січня 2019 року, в ході огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11 було вилучено брилок від автомобільної сигналізації марки «Sheriff» з ключем та футляр з окулярами марки «Polaroid».

Постановою від 12.01.2018 вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином. Від прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Володілець тимчасово вилученого майна у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце його проведення також не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим 12 січня 2019 року постанови про визнання майна речовим доказом, наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно є знаряддям кримінального правопорушення, а також майном, отриманим злочинним шляхом, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 12 січня 2019 року під час особистого обшуку, затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 та в ході огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11 а саме на: футляр з окулярами марки «Polaroid», які належать потерпілому ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «NokiaC1» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , брилок від автомобільної сигналізації марки «Sheriff» з ключем, який належить підозрюваному ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000319, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 12 січня 2019 року під час особистого обшуку, затриманого в порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 та в ході огляду місця події, за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11 а саме на: футляр з окулярами марки «Polaroid», які належать потерпілому ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «NokiaC1» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 , брилок від автомобільної сигналізації марки «Sheriff» з ключем, який належить підозрюваному ОСОБА_5 ,

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1