В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне кримінальне провадження №0005325 від 03 вересня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль, Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній, раніше засудженого 20 липня 2018 року Галицьким районним судом м.Львова Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання із визначенням 1 року іспитового строку

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 31 серпня 2018 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у службовому кабінеті Рівненської філії Українського Державного центру радіочастот, що розташований по вул.Курчатова, 18Ж в м.Рівне, маючи умисел на викрадення офіційних документів, діючи з крисливих мотивів, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 на робочому місці, таємно викрав кредитну картку Акціонерного товариства «Акцент-Банку» № НОМЕР_1 , належну останньому, яка знаходилась в сумці поблизу робочого столу.

31 серпня 2018 року, о 17 год. 18 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні продуктового магазину «Обрій», який знаходиться по вул.Гагаріна, 67, в м.Рівне, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проведення транзакції, розрахувався викраденою банківською карткою Акціонерного товариства. «Акцент-Банку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 за придбані для власного споживання товари, таким чином таємно викрав грошові кошти на загальну суму 623,35 гривень, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 у вказаному розмірі.

Так дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано ч.1 ст.357 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та ч.3 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинена повторно.

21 лютого 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

За умовами угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо міри призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до санкції вищевказаної статті, у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони узгоджують призначення остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину невеликої тяжкості та злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст яких відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст..ст.373,374, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 21 лютого 2019 року по кримінальному провадженню №0005325 від 03 вересня 2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази повернути за належністю.

Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України - виконувати окремо.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1