УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/240/18

Провадження № 1-кс/126/573/2019

"11" травня 2019 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження слідчої ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання слідчої ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000065 від 18 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчої ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000065 від 18 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий стверджує, що в провадженні СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000065, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2017 року біля 07 год. 30 хв. у с. Устя Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 перебуваючи біля ставу, розташованого за межами села, самовільно, діючи всупереч встановленому законом порядку, під надуманим приводом відшкодування збитків за незаконний вилов риби в орендованому ним ставу, незаконно заволодів велосипедом марки «Ардіс», «Україна» та велосипедом невстановленої марки, належними ОСОБА_5 , шляхом їх відібрання у ОСОБА_5 та його товаришів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

В подальшому 19.08.2017 року ОСОБА_4 під час телефонної розмови із ОСОБА_5 , погрожуючи пошкодити чи знищити зазначені велосипеди, пред`явив ОСОБА_5 вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 2000 гривень за повернення велосипедів.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що 19.08.2017 року він із телефону батька «Нокіа 206» з номером НОМЕР_1 , зателефонував на номер телефону НОМЕР_2 , який належить дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_9 взяла слухавку, він попросив дати телефон її чоловіку. В розмові він запитав ОСОБА_4 про те, чи є в нього відібрані велосипеди. ОСОБА_4 підтвердив, що є та сказав, що для того щоб він йому їх повернув, він має передати ОСОБА_4 гроші в сумі 2000 гривень, бо їх (велосипеди) вже мали викинути чи продати. Гроші він мав відвезти в Киріївку та віддати тому, кому скаже ОСОБА_4 .. Дану розмову він записав на диктофон телефону з якого дзвонив.

02.05.2019 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про прилучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу мобільного телефону «Нокіа 206», IMEI НОМЕР_3 , на якому зберігається файл «Голос 000», його телефонної розмови із ОСОБА_4 , що відбулася 19.08.2017 року.

Приймаючи до уваги, що в наданому ОСОБА_5 мобільному телефоні зберігається аудіо запис із телефонною розмовою, що відбулася між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і те, що вказаний запис може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення, а також для забезпечення його збереження, проведення відповідних судових експертиз, виникла необхідність в накладенні арешту на вказану річ, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до її зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Вислухавши думку слідчої, вивчивши надані до суду матеріали клопотання в їх сукупності, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, з контексту ч.1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Статтею 14 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування. Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. Інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчою в клопотанні не доведено необхідності арешту телефону належному ОСОБА_10 , правовий статус якого в даному кримінальному провадженні взагалі не визначений. Також не доведено, що вказаний телефон є предметом чи знаряддям даного кримінального правопорушення в рамках якого звертається слідча.

Крім того, слідчий суддя вважає, що арешт вказаного в клопотанні телефону призведе до порушення прав не лише підозрюваного, але й його власника ОСОБА_10 , яким законодавством гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування.

Таким чином, приймаючи до уваги вище викладене і загальні засади кримінального провадження, клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, а також слідчим не надано належних доказів для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 131-132, 170-174, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання слідчої ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000065 від 18 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1