Ухвала
Іменем України
22 січня 2019 р.

м. Київ
Справа № 645/1453/18
Провадження № 51-244 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року зазначений вирок місцевого суду змінено.

Застосовано до ОСОБА_4 положення ст. 75 України і постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до положень статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

В решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, зокрема, зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у поданій скарзі не міститься належного обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 415, 419 цього Кодексу.

Вказуючи на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність (75 КК України), прокурор лише посилається на п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», однак не наводить конкретних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду зі згаданої підстави відповідно до вимог ст. 413 КПК України.
Формальною є вказівка прокурора на невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, оскільки з огляду на положення 414 КПК України, не містить обґрунтування щодо виду і розміру призначеного покарання.
Усупереч вимогамч. 6 ст. 427 КПКУкраїни, до касаційної скарги не додано копій додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3