Справа №487/1733/19
Провадження №1-кс/487/1931/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000004 від 09.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
07.03.2019 року слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, що поширює свою діяльність на Миколаївську область, прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 05.03.2019 в ході обшуку у житлі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 майно: банківська картка АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 ; флеш-накопичувач Mini SD серії RP SS064B; Sim картка з серійним №105030909

Підставою для внесення клопотання стало те, що накладення арешту на зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій і набуте кримінально протравним шляхом.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 09.01.2019 за фактом систематичного вимагання начальником Веселинівського районного сектора ДСНС в Миколаївській області ОСОБА_6 неправомірної вигоди за нестворення перепон у зайнятті господарською діяльністю ТОВ «Ампела», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник Веселинівського районного сектора ДСНС в Миколаївській області ОСОБА_6 за нестворення перепон у оформлення документів та подальшого зайняття господарською діяльністю на території Веселинівського району Миколаївської області вимагав у директора ТОВ «Ампела» ОСОБА_7 надання щомісячно неправомірної вигоди в сумі 5 000 грн. При цьому грошові кошти ОСОБА_6 , з метою конспірації протиправної діяльності та унеможливлення факту документування з боку правоохоронних органів, ОСОБА_7 повинен був надати не особисто ОСОБА_6 , а шляхом безготівкового перерахунку на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

10.02.2019 приблизно о 12 год. 15 хв. ОСОБА_7 , діючи відповідно до вказівок ОСОБА_6 , за допомогою терміналу самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк» в магазині «Парфумерія» (м. Миколаїв, вул. Нікольська, 5/а) здійснив переведення грошових коштів на зазначений вище рахунок на суму 5 000 грн., тим самим передавши ОСОБА_6 неправомірну вигоду за оформлення документів та здійснення безперешкодної діяльності у лютому 2019 року.

05.03.2019 ОСОБА_7 , діючи відповідно до вказівок ОСОБА_6 , за допомогою терміналу самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк» в магазині «Асторія» (м. Миколаїв, вул. Нікольська, 7) здійснив переведення грошових коштів на зазначений вище рахунок на суму 5 000 грн., тим самим передавши ОСОБА_6 неправомірну вигоду за оформлення документів та здійснення безперешкодної діяльності у березні 2019 року.

05.03.2019 ОСОБА_6 затримано в рамках даного кримінального провадження в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/1733/19 (№ 1-кс/487/1834/19) від 05.03.2019 проведено обшук в житлі ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), в ході якого виявлено та вилучено:1) Банківська картка АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 ; 2) Флеш-накопичувач Mini SD серії RP SS064B; 3) Sim картка з серійним № НОМЕР_3 .

На даному етапі розслідування у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені:

- флеш накопичувач може бути доказом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки може містити дані, що використовувалися ним у здійсненні протиправної діяльності; документи підприємств, текстові та графічні файли з відомостями щодо обставин та підстав вимагання та одержання неправомірної вигоди, в т.ч. і серед видалених файлів, які можуть бути відновлені лише під час їх експертного дослідження.

- банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» може бути доказом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки може містити відомості щодо подальшого перерахунку неправомірної вигоди.

- Сім карта може бути доказом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки може містити дані номера телефона ОСОБА_6 , що використовувався ним у здійсненні контактів в ході протиправної діяльності; відомості про з`єднання ОСОБА_6 ; переписку за допомогою служб SMS з відомостями щодо обставин та підстав вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, є об`єктом кримінально протиправних дій, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000004 від 09.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт тимчасово вилучене 05.03.2019 в ході обшуку у житлі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 майно:

1) Банківська картка АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 ;

2) Флеш-накопичувач Mini SD серії RP SS064B;

3) Sim картка з серійним № НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити старшому слідчому Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1