Справа № 743/1866/18
Провадження №1-в/743/41/18
УХВАЛА

29 грудня 2018 року смт. Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.17, ч.1 ст.75 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.03.1999 року, громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.17, ч.1 ст.75 КК України, до покарання у виді трьох місяців трьох днів позбавлення волі.

Начальник відділу УСБУ в Чернігівській області звернувся до суду із заявою про приведення вироку у відповідність до вимог закону, зокрема, про сприяння конфіскації в доход держави 134 доларів США, вилучених у ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали кримінальної справи, приходжу до висновку, що заява підлягає поверненню ініціатору.

З матеріалів справи № 1-37/99 вбачається, що вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.03.1999 року, ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.17, ч.1 ст.75 КК України, до покарання у виді трьох місяців трьох днів позбавлення волі та звільнено з-під варти в залі суду.

Вирок суду набрав чинності.

Речовим доказом по справі було визнано лише національний паспорт обвинуваченого, який було повернуто законному володільцю.

Інші речі та грошові кошти, а саме годинники SELKO, ORIENTEKX, каблучка металева жовтого кольору, 134 долари США та 02 грн. 80 коп., не визнавались речовими доказами та постановою слідчого від 05.10.1998 року були передані на зберігання до ФІНО УСБУ в Чернігівській області, оскільки вони не були знаряддям вчинення злочину, не вилучені з вільного обігу, не набуті злочинним шляхом і не являлися обєктом злочинних дій.

При вирішенні питання про долю речових доказів, підлягають застосуванню положення кримінально-процесуального закону, який діяв на момент постановлення вироку та звернення його до виконання.

Санкцією ч.1 ст.75 КК України (в редакції 1960 року) не передбачалось додаткове покарання у виді конфіскації майна особи, визнаної винною у вчиненні даного злочину.

У відповідності до ст.81 КПК України (в редакції 1960 року), питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду, при цьому:

1)знаряддя злочину, що належать обвинуваченому, конфіскуються;

2) речі, вилучені з обігу, передаються відповідним установам або знищуються;

3) речі, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, знищуються, а у випадках, коли заінтересовані особи просять про це, можуть бути передані їм;

4) гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, передаються в доход держави;

5) гроші, цінності та інші речі, які були об`єктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави.

Таким чином, на момент постановлення судом вироку, підстав для конфіскації грошових коштів у ОСОБА_2 , не було.

22.04.2005 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області було винесено постанову про повернення засудженому вилучених у нього речей та грошових коштів.

18.09.2015 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області було винесено ухвалу якою відмовлено в задоволенні клопотання СВ УСБУ в Чернігівській області про конфіскацію грошових коштів вилучених у засудженого.
Також вказаною ухвалою суд констатував, що при неможливості повернення засудженому вилучених у нього товароно-матеріальних цінностей, ними належить розпорядитися в порядку, визначеному Постановою КМУ № 1340 від 25.08.1998 року.

Постанова суду від 22.04.2005 року, а також ухвала від 18.09.2015 року вступили в законну силу та є обов`язковими для виконання.

Приймаючи до уваги, що доля грошових коштів, вилучених у ОСОБА_2 , вже вирішена судовими рішеннями, підстав для нового розгляду заяви з даного питання не вбачається.

Керуючись ст.ст.369-372, 537-539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву начальника відділу УСБУ в Чернігівській області про вирішення долі речових доказів по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.17, ч.1 ст.75 КК України - повернути заявнику.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1