Провадження №1-кп/127/679/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2018 р. за № 0001667 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України суд поставив на обговорення сторін питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважає доцільним продовження тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, також наявний ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни, скасування немає, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, працевлаштованим не був, раніше неодноразово судимий.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , позицію якої підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечили проти продовження тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що до затримання обвинувачений мав постійне місце проживання, проживав з матір`ю похилого віку, яка потребує догляду. Наміру впливати на свідків та ухилятися від суду обвинувачений немає. Просять застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити. При цьому суд бере до уваги таке.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22.07.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 14.09.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого було продовжено на 60 днів до 11.11.2018 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, до затримання проживав з матір`ю, утриманців немає. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем фактичного проживання не можна визнати стійкими.
При цьому суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого не всі свідки на даний час допитані судом, докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

При цьому позицію сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.
Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 183 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 06.11.2018 року до 04.01.2019 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома та виконання та до прокуратури Вінницької області для відома.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу - з 06.11.2018 року до 04.01.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя