Дата документу 15.11.2018 Справа № 320/8522/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/197/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/8522/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.307 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003974, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабино Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, розлученого, із середньою освітою, має двох дітей 2009 року народження та 2017 року народження, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.12.2000 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 206 КК України, призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки; в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості;

- 02.02.2001 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки; в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості;

- 13.05.2003 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70, ст. 71 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Перегляд вироку 02.12.2004 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70, ст. 71 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 06.08.2008 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 7 місяців;

- 16.11.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки; в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання, із урахуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від призначеного йому покарання з випробуванням строком на 3 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта по експертизі №18-119 від 11.09.2017 року в сумі 494,80 гривні, №18-144 від 29.09.2017 року в сумі 494,80 гривні, №18-145 від 02.10.2017 року в сумі 494,80 гривні.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 27 вересня 2017 року, в денний час доби, знаходячись на території ЗОШ № 4 по вул. Пушкіна, 77 в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, незаконно з метою збуту зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - макову солому, до 15 годин 15 хвилин, того ж дня, коли знаходячись на території ЗОШ № 4 по вул. Пушкіна, 77 в м. Мелітополі Запорізької області, незаконно, шляхом продажу за 300,00 гривень збув ОСОБА_9 полімерний пакет з подрібненою сухою рослинною речовиною коричневого кольору, яка згідно із висновком експерта № 18-144 від 29.09.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - маковою соломою, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 71,432 грам.

Крім того, 28 вересня 2017 року, в денний час доби, знаходячись на території ЗОШ № 4 по вул. Пушкіна, 77 в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, незаконно з метою збуту зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - макову солому, до 16 годин 55 хвилин, того ж дня, коли знаходячись на території ЗОШ № 4 по вул. Пушкіна, 77 в м. Мелітополі Запорізької області, незаконно, шляхом продажу за 1500,00 гривень збув ОСОБА_9 полімерний пакет із скляною банкою ємкістю три літри з подрібненою сухою рослинною речовиною коричневого кольору, яка згідно із висновком експерта № 18-145 від 02.10.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - маковою соломою, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 337,698 грам.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Вважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання з випробуванням недостатньо враховано суспільну небезпеку та особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має не погашену судимість за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.05.2003 року. Крім того, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано розмір особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений макової соломи, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 71,432 г та 337,698 г відповідно, яка фактично ним була здобута, а також той факт, що збут наркотичних засобів ОСОБА_7 здійснював на території загальноосвітньої школи, де проводив ремонтні роботи, тобто у місці, призначеному для проведення навчальних заходів.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, без конфіскації майна, у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, у місцях, що призначені для проведення навчальних заходів.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, має не погашену судимість, має постійне місце мешкання, за постійним місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох дітей 2009 року народження на 2017 року народження, мати 1955 року народження та бабусю 1927 року народження; має постійне місце роботи, під час досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю злочину; думку прокурора та адвоката.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановленню істини по справі. обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість, є неспроможними, оскільки вказані обставини вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений здійснював збут наркотичних засобів на території загальноосвітньої школи, а також на розмір особливо небезпечного наркотичного засобу, є слушними, однак, з огляду на дискреційні повноваження суду та принцип верховенства права, вони не можуть бути достатньо вагомими для скасування прийнятого судом рішення, оскільки призначене покарання видається цілком справедливим.

Відтак, остаточний висновок районного суду щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а також можливість застосування до нього ст. 69 КК України, і призначення покарання нижче від найнижчої межі, та звільнення від його відбування з встановленим терміном випробування та покладенням на нього обов`язків, за законом про кримінальну відповідальність, можна визнати достатньо обґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4