Справа № 446/1921/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілої ОСОБА_4 ;

представника потерпілого ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 07.07.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Небилів, Рожнятівського району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого на посаді бетоняра в ТзОВ "ІБК Ареабуд", який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:

07 липня 2018 року близько 00 год. 25 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Hyundai H1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним у с. Жовтанці Кам`яна-Бузького району Львівської області по вул. Львівській у напрямку до м. Кам`янка-Бузька, грубо порушив вимоги Р.1 п.п.1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід», «перешкода для руху»); Р.2 п.2.3 (підпункт «б»,«д»); Р.12 п.12.3; Р.18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, що виразилось в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при появі в полі його зору пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги зліва направо по ходу його руху по нерегульованому пішохідному переході, позначеному інформаційно- вказівними дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» дод. 1 ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Розділу 34 ПДР України, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не зупинився щоб дати пішоходу дорогу, чим створив своїми діями аварійну обстановку, що призвело до наїзду на цього пішохода.
У результаті порушення водієм ОСОБА_6 вказаних вище вимог Правил дорожнього руху України, потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани в правій скроневій ділянці, рани в правій завушній ділянці, садна в правій надбрівній ділянці, садна в ділянці лівого плечового суглобу, садна в ділянці спини зліва, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, садна в ділянці правого передпліччя, рани в ділянці правої гомілки, багагоуламкового перелому обох кісток правої гомілки, перелому кісток склепіння та основи черепа із крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки з крововиливами в бічні шлуночки, темно-червоні крововиливи в корені обох легень, множинні надриви печінки. Вказані тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворилися в короткому проміжку до настання його смерті, від контакту з твердими тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу під час ДТІІ 07.07.2018 і за ознакою як небезпеки для життя в момент їх заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа гр. ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості - 2,76%о(проміле). Дана концентрація відповідає сильному ступеню сп`яніння у живих осіб.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, пепредбачений за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і пояснив суду, що 07.07.2018року близько 00.25 год. в с. Жовтанці Камянка-Бузького району Львівської області, керуючи автомобілем "«Hyundai H1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги. Він одразу зупинився, з метою надати допомогу, однак ОСОБА_8 вже був мертвий. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати, врахувати що в нього на утриманні є троє неповнолітніх дітей. Просив не призначати йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки це джерело його доходу.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_8 був її сином Вказала, що жодних претензій до обвинуваченого не має та оскільки він є батьком трьох дітей, а також утримує сім`ю, просить не карати його суворо та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він керуючи автомобілем марки «Hyundai H1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с. Жовтанці Кам`яна-Бузького району Львівської області по вул. Львівській у напрямку до м. Кам`янка-Бузька, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої наступила смерть пішохода ОСОБА_8 .

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 р. у п.п. 20, 21 зазначає, що при призначенні покарання ст.286 КК України суди повинні враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину; у кожному випадку призначення покарання за необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який раніше несудимий, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, працевлаштований, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від мешканців та сусідів щодо нього не поступало, позитивно характеризується за місцем праці, відсутність претензій до нього з боку петерпілої, те що обвинувачений ОСОБА_6 є годувальцем сімї, транспортний засіб є джерелом його доходу, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання і звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку на 2 роки, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення транспортно-трасолологічної експертизи № 3847 від 17.09.2018 в розмірі 4290 грн, автотехнічної експертизи стану автомобіля № 3845 від 24.09.2018 в розмірі 2860 грн, автотехнічної експертизи по встановленню швидкості автомобіля № 3846 від 27.09.2018 в розмірі1573 грн підлягають до стягнення з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення даного вироку.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення транспортно-трасолологічної експертизи № 3847 від 17.09.2018 в розмірі 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн, автотехнічної експертизи стану автомобіля № 3845 від 24.09.2018 в розмірі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн, автотехнічної експертизи по встановленню швидкості автомобіля № 3846 від 27.09.2018 в розмірі1573 (одна тисяча п`ятсот сімдесят три) грн.

Речовий доказ - автомобіль марки "Hyundai H1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику громадянину ОСОБА_6 , скасувати арешт на автомобіль марки «Hyundai H1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1