В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2731/18

Провадження № 1-кп/348/418/18

21 грудня 2018 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000009 від 25.01.2018 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця смт.Брилівка, Федорівського району, Кустанайської області, Казахстан, зареєстрованого АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні немає нікого, військовослужбовця, водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, учасника АТО, несудимого, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

13.07.2016 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 07.12.2016 року

№ 278-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2016 року № 9 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

07.03.2017 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби назавжди, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза межами військової частини до 26.10.2018 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

26.10.2018 року о 17 год. 40 хв. було встановлено місцезнаходження солдата ОСОБА_4 та затримано останнього на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Таким чином, своїми діями солдат ОСОБА_4 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, передбачене ч.3 ст. 408 КК України.

18.12.2018 року між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.3 ст.408 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.62 КК України, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , який проходить військову службу за контрактом, замість 2 (двох) років позбавлення волі - 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, передбачений ч.3 ст.408 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абз.1, 3, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, а саме із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, щире каяття, беззастережне визнання ним винуватості, а також те, що він вчинив злочин вперше, одружений, за місцем реєстрації характеризується позитивно, брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції, бажає продовжити військову службу, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 який проходить військову службу за контрактом, замість 2 (двох) років позбавлення волі слід призначити покарання у виді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 18 грудня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.62 КК України, замінити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання - 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 жовтня 2018 року з 17 год. 40 хв., тобто з часу його затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1