Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/345/19
Провадження № 1-кс/572/132/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні за №000091, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Сарненської місцевої прокуратури звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на: гладкоствольну рушницю марки «Hatsan Escort», 12 калібр, № НОМЕР_1 , дозвіл на зброю МВС України, серія « НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , патронташ споряджений 19 патронами, одну стріляну гільзу з основою синього кольору з маркуванням біля капсуля «Nobel Sport 12», одну стріляну гільзу з основою червоного кольору з маркуванням біля капсуля « НОМЕР_3 », дві стріляні гільзи з основою синього кольору з маркуванням біля капсуля «Nobel Sport 12».

Обґрунтовуючи клопотання сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділенням Сарненського СВ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №000091, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити, окремо просив звернути увагу, що ОСОБА_7 здійснював постріли з рушниці перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Власник майн та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання мотивуючи його необґрунтованістю та неналежністю доказів.

Заслухавши сторони провадження, дослідивши клопотання та матеріали додані до клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для накладенню арешт на майно з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Беручи до уваги обставини справи в їх сукупності, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , здійснив три постріли з належної йому гладкоствольної рушниці марки «Hatsan Escort», діставши її з автомобіля, після того, як потерпілі завдавши йому декілька ударів вже відійшли від автомобіля на певну відстань, прямуючи в сторону с.Вири не маючи намірів продовжувати спілкування, тобто фактор реальної загрози заподіяння шкоди ОСОБА_4 був відсутній. З пояснень ОСОБА_4 залишається незрозумілим причини здійснення пострілів в сторону осіб, які вже будь-якої загрози не являли, жодних підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на життя чи здоров`я з боку потерпілих в нього не виникало. Поруч з тим, не є зрозумілим пояснення ОСОБА_4 щодо здійснення ним випадкового пострілу по будинку по АДРЕСА_1 , який трапився під час того, як останній зупинившись біля вказаного будинку складав рушницю до чохла. Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 є колишнім працівником ОВС України, має дозвіл на зброю, таким чином є обізнаним та досвідченим в питаннях придбання, зберігання, носіння, перевезення мисливської вогнепальної гладкоствольної зброї, бойових припасів до неї, основних частин зброї та в питаннях її використання чи застосування. Також, слідчий суддя враховує досліджені протоколи допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказали на те, що ОСОБА_4 їх зупинив безпідставно, штучно створив конфліктну ситуацію, спровокував бійку перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом медичного огляду останнього за №19 від 31.01.2019 р.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника та ОСОБА_4 про здійснення останнім заходів, спрямованих на виконання службових обов`язків та викриття осіб, які можливо здійснювали незаконну рубку лісу, як такі, що не пов`язані з розглядом клопотання та відсутністю зв`язку із здійсненням пострілів.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин, з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до переконання про доцільність задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Сарненської місцевої прокуратури задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: гладкоствольну рушницю марки «Hatsan Escort», 12 калібр, № НОМЕР_1 , дозвіл на зброю МВС України, серія «Б»№ НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , патронташ споряджений 19 патронами, одну стріляну гільзу з основою синього кольору з маркуванням біля капсуля «Nobel Sport 12», одну стріляну гільзу з основою червоного кольору з маркуванням біля капсуля « НОМЕР_3 », дві стріляні гільзи з основою синього кольору з маркуванням біля капсуля «Nobel Sport 12» встановивши місцем його зберігання кімнату зберігання речових доказів Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 14.02.2019р. о 09 год.00 хв.

Слідчий суддя